Справа № 420/1046/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Свиди Л.І.
розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРО-МАКС» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, -
ВСТАНОВИВ:
До суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРО-МАКС» з позовною заявою до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2026/000001/2 від 06.01.2026 року, визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2026/000005.
За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив.
Позов обґрунтований позивачем тим, що відповідачем безпідставно відмовлено позивачу в розмитненні товару за ціною контракту, без врахування документів, які підтверджують заявлену митну вартість товару та не містять розбіжностей.
З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач позов не визнає, оскільки в поданих ним до митного оформлення документах містилися розбіжності, зокрема, документи не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів. Зазначені обставини були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.
Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Між ТОВ «ПРО-МАКС» та компанією KALE KILIT VE KALIP SAN. A.S. укладений контракт №151121 від 15.11.2021 року на поставку позивачу товару: дверної фурнітури (замки, циліндри, та супутні товари) торгівельної марки KALE, виробництва Туреччини. Кількість, якість, строки та умови поставки, вартість одиниці товару та партії товару зазначаються у інвойсах, які є невід`ємною частиною договору. Умови поставки узгоджуються в Специфікаціях на кожну партію товару.
Відповідно до Специфікації поставки №95 від 29.12.2025 року сторонами контракту №151121 від 15.11.2021 року визначені умови поставки – FCA Tekirdag.
ПП «СВК КОМПАНІ», діючи в інтересах позивача на підставі договору-доручення №04 від 03.01.2024 року на здійснення митного оформлення вантажів, подано до Одеської митниці митну декларацію №26UA500500000186U7 від 05.01.2026 року для здійснення митного оформлення товару: замки з недорогоцінних металів, що використовуються для дверей будівель. Країна виробництва TR. Торговельна марка KALE. Виробник KALE KILIT VE KALIP SAN. A.S. Позивач визначив митну вартість товару за першим (основним) методом - за ціною інвойсу по договору.
Для підтвердження митної вартості товару разом з митною декларацією №26UA500500000186U7 від 05.01.2026 року декларантом надано наступні документи: Контракт №151121 від 15.11.2021 року з додатковими угодами; Специфікацію поставки №95 від 29.12.2025 року; Інвойс №ІК22025000000016 від 29.12.2025 року; Сертифікат про походження товару; Рахунок на оплату за міжнародне перевезення №3 від 02.01.2026 року; Довідку про транспортні витрати №0201/1 від 02.01.2026 року; СМR №б/н від 31.12.2025 року; Копію митної декларації країни відправлення від 31.12.2025 року №25590400ЕХ00051996.
На вимогу Одеської митниці про надання додаткових документів, позивачем 06.01.2026 року надані: прайс б/н від 29.12.2025 року; рішення судів; договір про надання транспортно-експедиційних послуг №1063 від 21.12.2015 року; договір про надання транспортно-експедиційних послуг №08/08-1 від 08.08.2022 року; заявка на перевезення №30.12. від 30.12.2025 року.
Однак, Одеською митницею складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2026/000005 та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2026/000001/2 від 06.01.2026 року.
Відповідно до положень ст. 49, 52 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів та зборів; подавати органу доходів та зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Згідно з ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів та зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до вимог ст. 53 Митного кодексу України одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів та зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, а саме: декларацію митної вартості та документи що підтверджують числові значення складових митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); інвойс; платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи; копія імпортної ліцензії; страхові документи, тощо.
У разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності), зокрема, виписку з бухгалтерської документації; каталоги, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; копію митної декларації країни відправлення; тощо.
Відповідно до ст. 54, 55 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів та зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування, яке має містити обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування, тощо.
Відповідно до положень ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Суд вважає дії митного органу щодо відмови в застосуванні митної вартості, заявленої позивачем, за першим методом - за ціною договору, неправомірними, рішення про коригування відповідачем митної вартості товару, а також картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення протиправними та таким, що підлягають скасуванню, з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що декларант надав всі необхідні документи, які давали змогу митному органу визначити митну вартість товару, надані документи підтверджують числове значення митної вартості товару та не містять розбіжностей.
Так, декларантом наданий до митного органу договір (контракт), специфікація до цього договору, в яких визначений порядок, умови і строки оплати товару, умови поставки товару, тощо, наданий інвойс, який містить дані щодо найменування, кількості, ціни товару, що відповідає даним митної декларації та не суперечить умовам контракту, тощо.
Під час здійснення митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією №26UA500500000186U7 Одеською митницею встановлено, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, а саме: п. 5, 6, 7 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів. Декларантом заявлені умови поставки FCA ТR Tekirdag. На вказаних умовах поставки FCA покупець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару та понести витрати, пов`язані з доставкою товару до місця призначення відповідно до офіційних правил Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів (Інкотермс). Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України подаються транспортні документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу МФУ від 24.05.2012 року №599 до зазначених документів можуть належати: 1) рахунок від виконавця договору про надання транспортно-експедиційних послуг; 2) банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг; 3) калькуляція транспортних витрат, що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України. Згідно договору перевезення перевізник надає послуги згідно заявок на перевезення, які відсутні у пакеті документів. Також у наданому рахунку від 02.01.2026 року №3 зазначено що вартість перевезення розраховується на підставі договору від 08.08.2022 року №08/08-1, який до митного оформлення не надавався. У наданій Специфікації поставки №95 від 29.12.2025 року не визначено одиницю виміру (кількості) товару, яка використовується для розрахунку вартості товару. У копії митної декларації країни відправлення №25590400EX00051996 від 31.12.2025 року наявне посилання на TPS-E-Fatura V 25243160110886046200835/3 від 31.12.2025 року (інвойс), який до митного оформлення не надавалася, що може свідчити що даний документ відноситься до іншої поставки. Щодо додатково наданих документів зазначено, що прайс-лист від 29.12.2025 року адресований безпосередньо позивачу, тобто даний прайс-лист виробника товарів не призначений для необмеженого кола осіб та не може використовуватися для підтвердження заявленої митної вартості оцінюваних товарів. Заявка на перевезення №30.12 від 30.12.2025 року не містить інформації щодо вартості транспортування до митного кордону України та не має посилання на договір на перевезення, а тому не може бути використана для визначення митної вартості товару.
Митним органом застосований третій метод визначення митної вартості товарів – за ціною подібних товарів.
Щодо тверджень митного органу в рішенні про коригування митної вартості товарів про те, що декларантом не підтверджені транспортні витрати, не надана заявка на перевезення, а заявка надана як додатковий документ не містить інформації щодо вартості транспортування до митного кордону України та не має посилання на договір на перевезення, у наданому рахунку є посилання на договір перевезення, який до митного органу не надавався, суд вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.
Відповідно до положень ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.
Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України подаються транспортні документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
Відповідно до умов поставки FCA ТR Tekirdag покупець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару та понести витрати, пов`язані з доставкою товару до місця призначення.
Декларант на підтвердження транспортних витрат подав разом з митною декларацією та додатково на вимогу митного органу наступні документи: Рахунок на оплату за міжнародне перевезення №3 від 02.01.2026 року; Довідку про транспортні витрати №0201/1 від 02.01.2026 року; Договір про надання транспортно-експедиційних послуг №1063 від 21.12.2015 року; Договір про надання транспортно-експедиційних послуг №08/08-1 від 08.08.2022 року; Заявку на перевезення №30.12 від 30.12.2025 року. Ці документи містять вичерпну інформацію про вартість перевезення Товару до митного кордону України, яка становить 90451,90 грн. Будь-яких розбіжностей подані документи не містять. В довідці зазначено вартість транспортно-експедиційних витрат з перевезення вантажу саме від KALE KILIT VE KALIP SAN. A.S., зазначений Інвойс №ІК22025000000016 від 29.12.2025 року, умови поставки, дані щодо транспортного засобу, маршрут, зазначена CMR від 31.12.2025 року, зазначено що вантаж не страхувався. Таким чином, всі дані для ідентифікації перевезення з партією товару, щодо якої подано митну декларацію, в довідці зазначені.
При цьому, довідка перевізника про понесені ним витрати на транспортування є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів, вартість перевезення однозначно підтверджена довідкою про транспортні витрати та дані цієї довідки відповідають рахунку та заявці на перевезення.
Щодо тверджень митного органу про те, що у наданій Специфікації поставки №95 від 29.12.2025 року не визначено одиницю виміру (кількості) товару, яка використовується для розрахунку вартості товару, слід зазначити що ці обставини не відповідають дійсності в Специфікації зазначено одиницю виміру «кількість, шт.» проте допущена технічна помилка дані колонки ціни та кількості переплутані між собою, однак ціна, кількість, сума та загальна сума повністю збігається з даними Інвойсу та митної декларації. В даному випадку будь-яких розбіжностей подані документи не містять.
Щодо зауважень митного органу до митної декларації країни відправлення №25590400EX00051996 від 31.12.2025 року слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України митна декларація країни відправлення не належить до переліку обов`язкових документів, які підтверджують митну вартість товарів. Відтак відсутність у такій декларації окремих реквізитів не може бути підставою для сумнівів у правильності визначення митної вартості. Митна декларація країни відправлення за своєю правовою природою є допоміжним інформаційним документом, який не підтверджує ані ціну товару, ані факт її сплати чи зобов`язання щодо сплати, а тому не визначає та не формує митну вартість.
Також, експортна митна декларація складається експортером відповідно до вимог законодавства країни експортера (Туреччини), а покупець товару не відповідає за заповнення митної декларації країни відправлення, яка оформляється у відповідності до законодавства, країни відправлення та внесення до неї відповідної інформації.
Щодо зауважень митного органу до прайс – листа, слід зазначити, що цей документ складається у довільній формі, вимог щодо його оформлення, переліку відомостей, які він має містити нормами законодавства не встановлені. За своєю правовою природою прайс-лист є довідником цін (тарифів) на товари або послуги, адресованим невизначеному колу потенційних покупців, та є документом довільної форми. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України прайс-лист не належить до переліку документів, що підтверджують митну вартість товару. Митним органом не зазначено про будь-які розбіжності даних прайс-листа з даними інших документів, поданих для митного оформлення товару.
Враховуючи зазначені обставини у Одеської митниці не було підстав, передбачених ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, а також причин для коригування митної вартості та для відмови у митному оформленні товарів за ціною контракту.
Оскільки основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, та банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, суд прийшов до висновку, що позивачем з метою підтвердження митної вартості товару до відповідача надано документи, які містять необхідну інформацію про товар, та його ціну. Натомість, суб`єктом владних повноважень не доведено, що подані декларантом документи для визначення митної вартості товару свідчать, що митна вартість товару занижена, як і не доведено неможливість визначення митної вартості за ціною договору, та необхідність застосування резервного методу визначення митної вартості товару.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак відповідач не довів наявність розбіжностей в поданих документах, подані документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а також надавали можливість відповідачу визначити митну вартість товару, відповідач не мав права витребовувати у позивача додаткові документи та відмовляти у розмитненні товару позивачу за ціною контракту.
Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, в відзиві на позов відповідачем не спростовані доводи позивача.
Посилання відповідача на наявність інформації про те, що подібний товар був оформлений за вищою митною вартістю суд не приймає до уваги, оскільки, відомості з інформаційної бази даних носять допоміжний інформаційних характер та не є безперечним доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта всіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару.
Наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не доведено суду, що надані позивачем документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ст. 8 Митного кодексу України митна справа здійснюється на основі принципів, в тому числі, законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності, тощо.
Згідно з ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Відповідно до ч. 7 ст. 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Оскільки позивачем були надані для митного оформлення товару всі документи, необхідні для визначення його митної вартості, документи містять повну інформацію про митну вартість товару та її складові частини, не містять розбіжностей, тощо, відмова відповідача у розмитненні товару за митною декларацією є не правомірною, оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є протиправними та підлягають скасуванню судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРО-МАКС» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Щодо судових витрат, зокрема, сплаченого судового збору, він підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань у відповідності до приписів ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. 6, 14, 90, 139, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРО-МАКС» (вул. Миколаївська дорога, 231, м. Одеса, 65102, код ЄДРПОУ 44040110) до Одеської митниці (вул. Івана та Юрія Лип, 21 А, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2026/000001/2 від 06.01.2026 року, визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2026/000005 – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500500/2026/000001/2 від 06.01.2026 року.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці №UA500500/2026/000005.
Стягнути з Одеської митниці (вул. Івана та Юрія Лип, 21 А, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРО-МАКС» (вул. Миколаївська дорога, 231, м. Одеса, 65102, код ЄДРПОУ 44040110) сплачений судовий збір у розмірі 8085,91 грн.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Леонід СВИДА