Справа № 381/70/26
Провадження № 2/369/9189/26
РІШЕННЯ
Іменем України

11.09.2026 року        м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі головуючого судді Хацько Н.О. за участю секретаря судового засідання Шелковського Р.Р., розглянувши у порядку спрощеного провадження у судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2026 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, згідно ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07.01.2026 року дана справа за підсудністю, надійшла до Києво-Святошинського районного суду Київської області.
Позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини яка продовжує навчатися у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, починаючи з дня подання позову до суду і до закінчення доньки навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років.
Позовні вимоги мотивовані тим, що з позивачка з відповідачем перебувають у шлюбі, від якого мають трьох дітей: доньку ОСОБА_3 , 2007 року народження та двох неповнолітніх синів. Незважаючи на формальне збереження сім`ї, спільного господарства з відповідачем не ведуть, проживають окремо. Донька ОСОБА_3 мешкає разом з позивачем та перебуває на її повному утриманні. З вересня 2025 року, повнолітня донька ОСОБА_4 , навчається у Київському національному економічному університеті імені Вадима Гетьмана за денною формою навчання на платній основі. На теперішній час, донька не працює, постійного доходу немає, на обліку в центру зайнятості не перебуває. У зв`язку з денною формою навчання донька позбавлена можливості забезпечувати себе матеріально та потребує фінансової допомоги батьків, тому просила стягнути на свою користь з відповідача аліменти у вказаному розмірі. 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дану справу розподілено судді Хацько Н.О.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 березня 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися. Про день та час слухання повідомлені. Надали заяву в якій позовні вимоги підтримали та просили слухати справу у їх відсутності.
Відповідач у судове засідання не з`явився про день та час слухання повідомлений належним чином. Надав заяву, в якій позовні вимоги визнав. 
Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася про день та час слухання справи повідомлена. 
У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, суд дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що між сторонами 08 липня 2006 року відділом актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м.Донецька був зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис №261.
В шлюбно-сімейних відносинах сторін стали батьками повнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 12 травня 2021 року Калінінським районним у місті Донецьку відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків).
Згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.03.2026 року шлюб між позивачем та відповідачем розірваний. 
Дитина проживає разом з матір`ю, як внутрішньо переміщена особа, за адресою: АДРЕСА_1 , де також зареєстрований відповідач, що встановлено довідками від 12.03.2021 про взяття на облік ВПО.
Відповідно до довідки № 431 від 30.10.2025, виданої Київським національним економічним університетом імені Вадима Гетьмана, ОСОБА_3 є студенткою 1-курсу першого (бакалаврського) рівня вищої освіти, факультету економіки та управління, даного університету, за денною формою навчання. Період навчання з 01.09.2025 по 30 червень 2029 року. 
Обставина щодо навчання ОСОБА_3 у вказаному вище навчальному закладі також підтверджується договором №2512551129 про навчання у закладі вищої освіти від 14.08.2025,та договору №2512551129 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 14.08.2025 року, укладеного між вказаним вищим навчальним закладом та позивачкою ОСОБА_5 в інтересах доньки ОСОБА_3 . 
З вказаних договорів судом встановлено, що ОСОБА_3 здобуває освіту за денною та оплатною формою навчання. Загальна вартість освітніх послуг за весь час навчання складає 180 000 грн. 
Позивач працює в ТОВ «Торговий Дім «Брусилівські ковбаси» та обіймає посаду продавець продовольчих товарів з окладом 10 086 грн., що підтверджується довідкою № 24 від 17.11.2025, виданої ТОВ «Торговий Дім «Брусилівські ковбаси» .
Відповідно до довідки ПФУ, яка сформована 18.12.2025 року, відсутні відомості про заробітну плату, страховий стаж чи інші дані, необхідні для обчислення та призначення страхових виплат в реєстрв застрахованих осіб відносно ОСОБА_3 .
Також згідно довідки Боярського відділу Фастівської філії Київського обласного центру зайнятості №448 від 09.12.2025, ОСОБА_3 на обліку не перебуває. 
Також судом встановлено, що згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.07.2026 року з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 та сина ОСОБА_6 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку до досягнення дітей повноліття.
Відповідно до свідоцтва про шлюбу серії НОМЕР_2 виданого Боярським відділом ДРАЦС у Фастівському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України 20.06.2026 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 20.06.2026 року за актовим записом №79, та отримала прізвище ОСОБА_8 . 
Положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ч. 3 ст. 182 СК України)
Аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець покладає на батьків обов`язок утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.
Стягнення аліментів на утримання дочки чи сина, які продовжують навчання, є одним із способів захисту інтересів останніх, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, а частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд зазначив, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу).
Частинами 1, 2 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Виходячи з системного тлумачення зазначених норм права, вибір способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина, і який є позивачем у справі про стягнення аліментів. Тобто, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів).
Судом встановлено, що донька сторін ОСОБА_3 на день звернення позивачкою до суду та на день ухвалення рішення не досяг 23 років, продовжує навчання на денній формі, не працює.
Навчання на денній формі здобуття освіти в університеті позбавляє ОСОБА_3 можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги.
Щодо матеріального стану відповідача, то слід зазначити, що ним не спростовано тієї обставини, що він не може надавати матеріальну допомогу.
Крім того, відповідач надав до суду заяву, в якій позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки визнав, що суд приймає до уваги, як ту обставину, що відповідач має матеріальну можливість утримувати доньку на час її навчання. 
Проте визнання позовних вимог відповідачем не свідчить про стягнення аліментів у розмірі частини заробітку, оскільки саме на суд покладається обов`язок з врахування всіх обставин справи визначити розмір аліментів, відповідно до чинного законодавства відповідно до ст.182 СК України У своїй постанові від 29 січня 2018 року по справі № 622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст.185СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
У той же час, суд зазначає, що обов`язок утримувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчатися, незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків.
Суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, жодних доказів, що останній за станом здоров`я не має можливості матеріально утримувати доньку не надано. Проте, суд зважає на ту обставину, що з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання малолітніх двох дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, відповідно до рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.07.2026 року № 381/7404/26.
Отже, беручи до уваги потребу в матеріальній допомозі повнолітній доньки, що продовжує навчатися на оплатній та денній формі здобуття освіти, те, що з відповідача за рішенням суду стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку на утримання малолітніх дітей, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 06 січня 2026 року і до припинення донькою навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років, що відповідає вимогам законодавства, забезпечить потреби повнолітньої дитини, яка навчається, та буде належним способом захисту інтересів дитини.
В свою чергу, суд зазначає що обов`язок належного виконання ухваленого рішення покладається на відповідача в порядку виконавчого провадження, та компенсація понесених витрат позивача за частину оплати навчання, у зазначеному порядку законом не передбачено. 
Таким чином, вимоги позивача підлягають частковому задоволені, в частині стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача з дня звернення до суду і до припинення донькою навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Згідно з пунктом третім частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, тому з відповідача також вказані витрати стягненню не підлягають. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 12-13, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,РНОКПП: НОМЕР_4 , аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 06 січня 2026 року і до припинення донькою навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , яка зареєстрована як ВПО за адресою: АДРЕСА_1 
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , який зареєстрований як ВПО за адресою: АДРЕСА_1 .
Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_5 , яка зареєстрована як ВПО за адресою: АДРЕСА_1 
Рішення складено 11.09.2026 року.

Суддя Наталя Хацько