ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
27 серпня 2026 року 13:07 | Справа № 280/2386/26 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., за участю секретаря судового засідання Власюка В.О.,
позивача ОСОБА_1 
та представників
позивача Хуторного Д.В.
відповідача ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні, у режимі відеоконференцзв`язку адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 
до Аудиторської палати України 
про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:
18.03.2026 до Запорізького окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач) до Аудиторської палати України (далі – відповідач, АПУ), в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Ради Аудиторської палати України від 18.12.2025 № 178/4, яким аудитора ОСОБА_1 (реєстровий номер у Реєстрі аудиторів та суб`єктів аудиторської діяльності 100307) притягнуто до професійної відповідальності та застосовано до неї дисциплінарне стягнення у вигляді попередження.
Також, 18.03.2026 від представника ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання (вх. № 14500), в якому він просить суд витребувати у АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АГЕНТСТВО ІНДУСТРІАЛЬНОГО РОЗВИТКУ «ЗРОБЛЕНО В УКРАЇНІ» (ідентифікаційний код: 44479124) докази.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржуваним рішенням ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовно дисциплінарне стягнення у вигляді попередження. Позивач не погоджується із висновками відповідача про наявність у її діях ознак професійного проступку, а також зазначає, що розгляд дисциплінарної справи проведено із процедурними порушеннями. Вважає рішення Ради Аудиторської палати України від 18.12.2025 № 178/4 протиправним та просить задовольнити позов.
Ухвалою суду від 20.03.2026 відкрито провадження в адміністративній справі № 280/2386/25; призначено підготовче засідання на 15.04.2026.
Відповідач із позовними вимогами не погодився, подав відзив на позовну заяву (вх. від 02.04.2026 № 17702), відповідно до якого у позовній заяві відсутнє обґрунтування порушення оскаржуваним рішенням прав, свобод, інтересів позивача, на захист яких подано позов, як того вимагає ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України. Зазначає, що Рада АПУ на підставі встановлених при розгляді дисциплінарної справи обставин, заслухавши доповідь Комітету з контролю якості аудиторських послуг АПУ, пояснення аудитора та її представника щодо вчиненого проступку та усвідомлення його наслідків, перевіривши викладені у зверненні Інспекції із забезпечення якості Органу суспільного нагляду за аудиторською діяльністю обставини, дослідивши всі письмові пояснення аудитора та її представника, перевіривши викладені у скарзі обставини, ознайомившись з висновками довідки Комітету, дійшла висновку про вчинення позивачем професійного проступку, передбаченого пунктом 3 частини п`ятої статті 42 Закону України «Про аудит фінансової звітності та аудиторську діяльність». Професійний проступок полягає у недотриманні вимог законодавства та порушенні основоположних принципів етики - чесності та професійної поведінки під час участі у процедурі закупівлі послуг з аудиту фінансової звітності Замовника за 2024 рік, та за результатами розгляду дисциплінарної справи прийняла рішення про притягнення позивача до професійної відповідальності та застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді попередження. При обранні виду дисциплінарного стягнення Радою АПУ враховані обставини вчинених позивачем порушень та їх наслідки, серйозність та тривалість, фінансовий стан, рівень співробітництва з АПУ, а також те, що раніше до САД стягнення не застосовувалось, як того вимагає частина сімнадцята статті 45 Закону України «Про аудит фінансової звітності та аудиторську діяльність». Обраний Радою АПУ вид дисциплінарного стягнення – попередження передбачений пунктом 1 частини шостої статті 42 Закону. Обрання виду стягнення за вчинення професійного проступку є дискреційним повноваженням Ради АПУ. Отже, АПУ в межах повноважень з розгляду та вирішення дисциплінарної справи щодо позивача вчинені всі належні процедурні дії, передбачені Законом України «Про аудит фінансової звітності та аудиторську діяльність», з урахуванням вимог Закону України «Про адміністративну процедуру». Просить у задоволенні позову відмовити.
06.04.2026 від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 18298), в якій він заперечує проти доводів відповідача.
10.04.2026 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх. № 19264).
14.04.2026 від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі (вх. № 19663).
Також, 14.04.2026 від представника ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання (вх. № 19687), в якому він просить суд витребувати у Аудиторської палати України докази.
Ухвалою суду від 15.04.2026 клопотання представника ОСОБА_1 про витребування доказів у Аудиторської палати України задоволено. Витребувано у Аудиторської палати України докази, а саме відеозаписи засідань Ради Аудиторської палати України від 27.11.2025 та від 18.12.2025 щодо розгляду дисциплінарної справи відносно аудитора ОСОБА_1 . У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про витребування доказів у АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АГЕНТСТВО ІНДУСТРІАЛЬНОГО РОЗВИТКУ «ЗРОБЛЕНО В УКРАЇНІ» відмовлено.
Протокольною ухвалою суду від 15.04.2026 задоволено клопотання представника позивача про допит ОСОБА_1 в якості свідка; оголошено перерву до 07.05.2026.
06.05.2026 від відповідача надійшло клопотання (вх. № 24571).
07.05.2026 від представника позивача надійшли додаткові пояснення (вх. № 24889).
Протокольною ухвалою суду від 07.05.2026 закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 26.05.2026.
У судовому засіданні 26.05.2026 оголошено перерву до 01.07.2026.
У судовому засіданні 01.07.2026 оголошено перерву до 14.07.2026.
У судовому засіданні 14.07.2026 оголошено перерву до 12.08.2026.
12.08.2026 від представника позивача надійшло клопотання (вх. № 45977) про визнання неналежними та недопустимими доказів у справі.
У судовому засіданні 12.08.2026 досліджено відеозаписи засідань Ради Аудиторської палати України від 27.11.2025 та від 18.12.2025 щодо розгляду дисциплінарної справи відносно аудитора ОСОБА_1 ; оголошено перерву до 27.08.2026.
26.08.2026 від відповідача надійшли заперечення на клопотання представника позивача про визнання неналежними та недопустимими доказів у справі (вх. № 48884, № 48886), а також визнання неналежними доказів, наданих позивачем (вх. № 48901, № 48904).
У судовому засіданні 27.08.2026 продовжено дослідження відеозаписів засідань Ради Аудиторської палати України; допитано ОСОБА_1 в якості свідка.
У судовому засіданні 27.08.2026 на підставі ст. 250 КАС України судом проголошено скорочене судове рішення. Технічна фіксація здійснювалася за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд звертає увагу на наступне.
Відповідно до відкритих відомостей Реєстру аудиторів та суб`єктів аудиторської діяльності, ОСОБА_1 здійснює аудиторську діяльність (сертифікат аудитора № 003261, виданий рішенням АПУ від 27.11.97 № 60).
Рада Аудиторської палати України, керуючись Законом України «Про аудит фінансової звітності та аудиторську діяльність» (далі - Закон), Статутом Аудиторської палати України (новою редакцією), затвердженим рішенням чергового з`їзду аудиторів України від 25.07.2025 № 5/4 (технічний протокол № 3), Положенням про Раду Аудиторської палати України, затвердженим рішенням чергового з`їзду аудиторів України від 24.06.2023 № 3/8, із змінами, внесеними рішеннями чергового з`їзду аудиторів України від 21.06.2024 № 4/5 та від 25.07.2025 № 5/5, розглянувши у черговому засіданні дисциплінарну справу стосовно аудитора ОСОБА_1 (реєстровий номер у Реєстрі аудиторів та суб`єктів аудиторської діяльності 100307), яка провадила свою діяльність у складі суб`єкта аудиторської діяльності ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АУДИТОРСЬКА ФІРМА «СОВА» «AUDIT COMPANY «SOVA» LTD (код ЄДРПОУ 32825565, реєстровий номер у Реєстрі аудиторів та суб`єктів аудиторської діяльності 3391), ухвалила рішення від 18.12.2025 № 178/4 про притягнення до професійної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення. 
Зі змісту цього рішення судом установлено, що до Аудиторської палати України від Інспекції із забезпечення якості Органу суспільного нагляду за аудиторською діяльністю (далі - Інспекція) надійшло звернення від 15.08.2025 за вих. № 04-07/729 (зареєстровано в АПУ 15.08.2025 за вх. № 01-35/445) щодо недотриманням аудитором ОСОБА_1 (далі - Аудитор), яка була директором ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АУДИТОРСЬКА ФІРМА «СОВА» «AUDIT COMPANY «SOVA» LTD (далі - САД) вимог Міжнародного кодексу етики професійних бухгалтерів (включаючи Міжнародні стандарти незалежності) (далі - Кодекс етики) під час забезпечення участі у спрощеній процедурі закупівлі послуг з аудиту фінансової звітності.
На підставі наданого Радою Аудиторської палати України доручення (протокол від 25.09.2025 № 171) Комітетом з контролю якості аудиторських послуг АПУ (далі - Комітет) проведена перевірка зазначених у зверненні відомостей.
Під час перевірки Комітетом досліджені: звернення Інспекції, запит Комітету до Аудитора від 25.09.2025 вих. № 01-36/1102, інформація (витяги) з тендерної документації про публічні закупівлі.
За результатами проведеної перевірки Комітетом підготовлена довідка від 13.10.2025 № 16, що містить висновок про наявність у діях Аудитора ознак професійного проступку та підставу для порушення дисциплінарної справи.
Після розгляду довідки Комітету рішенням Ради Аудиторської палати України (протокол від 30.10.2025 № 175) стосовно Аудитора порушено дисциплінарну справу у порядку статті 45 Закону.
У зверненні Інспекції зазначено, що за інформацією, розміщеною в електронній системі закупівель «Prozorro», САД, від імені якого діяла Аудитор, взяв участь у процедурі спрощеної закупівлі послуг з аудиту річної фінансової звітності Акціонерного товариства «Агентство індустріального розвитку «Зроблено в Україні» (далі - Замовник) за рік, що закінчився 31 грудня 2024 року. Закупівля внесена до електронної системи під номером UA-P-2025-02-26-015730-а (номер тендеру в ЦБД - UA-2025-02-26-012560-a). Тендерна пропозиція САД подана 06.03.2025 за підписом Аудитора. Також у зверненні зазначено, що у вказаній процедурі закупівлі брало участь ТОВ «АУДИТОРСЬКА ФІРМА «ОЛЕСЯ» (код ЄДРПОУ 22930490) (далі - ТОВ «АФ«ОЛЕСЯ»). Тендерна пропозиція цим учасником також подана 06.03.2025, за підписом керівника ТОВ «АФ «ОЛЕСЯ» Агафоновою Г.В.
За даними ЄДРПОУ та реєстрової інформації з Реєстру аудиторів та суб`єктів аудиторської діяльності (далі - Реєстр), у період проведення процедури спрощеної закупівлі ОСОБА_3 була керівником та єдиним учасником САД, а також власником 100% частки у статутному капіталі ТОВ «АФ «ОЛЕСЯ». Крім того, місцезнаходження обох суб`єктів господарювання співпадало, а саме: АДРЕСА_1 . 
У зверненні зазначено, що станом на дату участі у спрощеній закупівлі обидва суб`єкта аудиторської діяльності перебували під спільним контролем однієї особи та були пов`язаними особами у розумінні пункту 20 частини першої статті 1 Закону України «Про публічні закупівлі» та пункту 17 частини першої статті 1 Закону України «Про аудит фінансової звітності та аудиторську діяльність».
Інспекція вважає, що Аудитор знаючи про участь у закупівлі пов`язаної з САД особи, зокрема ТОВ «АФ «ОЛЕСЯ», не вжила заходів щодо повідомлення Замовника про зазначену обставину. Така бездіяльність, на думку Інспекції, суперечить основоположним принципам етики професійних бухгалтерів: чесності та професійної поведінки. У разі завчасного отримання Замовником вказаної інформації, виникла б необхідність у прийнятті рішення про відмову САД в участі у процедурі закупівлі та відхилення його тендерної пропозиції.
Отже, в діях Аудитора вбачаються ознаки вчинення професійного проступку, передбаченого пунктом 3 частини п`ятої статті 42 Закону, а саме: порушення принципів чесності (Ю 11.1 Кодексу етики) та професійної поведінки (К 115.1 Кодексу етики) після розкриття тендерних пропозицій у закупівлі послуг з аудиту річної фінансової звітності Замовника за рік, що закінчився 31 грудня 2024 року.
Перевіркою Комітету встановлено, що до 25.07.2025 Аудитор здійснювала професійну діяльність у складі САД, відомості про яке внесено до розділу «Суб`єкти аудиторської діяльності, які мають право проводити обов`язковий аудит фінансової звітності підприємств, що становлять суспільний інтерес» Реєстру. З 25.07.2025 Аудитор припинила діяльність у складі САД у зв`язку із звільненням.
07.03.2025 САД, діючи в особі Аудитора, брало участь у процедурі спрощеної закупівлі послуг з аудиту річної фінансової звітності Замовника за рік, що закінчувався 31 грудня 2024 року. Тендерна пропозиція САД подана 06 березня 2025 року о 15:24 та підписана Аудитором (додаток 1, 2 до тендерної пропозиції).
За результатами аналізу матеріалів справи встановлено, що для участі у зазначеній закупівлі САД надало, зокрема комерційну (цінову) пропозицію за № 06/03/1-25 від 06 березня 2025 року, підписану Аудитором, на підтвердження можливості виконати вимоги Замовника та договору (визначено у додатку 4 до тендерної пропозиції).
Крім того, у цій же процедурі закупівлі брала участь аудиторська фірма ТОВ «АФ «ОЛЕСЯ», тендерна пропозиція якої подана 06 березня 2025 року о 15:04 та підписана директором. Датою розкриття тендерних пропозицій було 07 березня 2025 року.
Комітетом із використанням офіційних даних відкритих реєстрів встановлено, що станом на дату подання тендерної пропозиції 06 березня 2025 року директор ТОВ «АФ «ОЛЕСЯ» відповідно до відомостей ЄДРПОУ та реєстрової інформації з Реєстру володіла 100% часткою у статутному капіталі САД (визначено у додатку 5 до тендерної пропозиції).
Відомості ЄДРПОУ підтверджують ідентичність місцезнаходження САД та ТОВ «АФ «ОЛЕСЯ»: Україна, 03028, м. Київ, вул. Саперно-Слобідська, 10, кв. 137.
Таким чином, станом на дату участі у спрощеній закупівлі послуг з аудиту річної фінансової звітності Замовника САД та ТОВ «АФ «ОЛЕСЯ» перебували під спільним контролером керівника ТОВ «АФ «ОЛЕСЯ» та були пов`язаними особами у розумінні пункту 20 частини першої статті 1 Закону України і пункту 17 частини першої статті 1 Закону України «Про аудит фінансової звітності та аудиторську діяльність».
Також Комітетом встановлено, що з моменту розкриття тендерних пропозицій 07 березня 2025 року Аудитору стало відомо про участь у процедурі закупівлі пов`язаної з САД особи - ТОВ «АФ«ОЛЕСЯ» (додаток 3 реєстр отриманих тендерних пропозицій).
Однак САД під керівництвом Аудитора не повідомило Замовника про наявність обставин, пов`язаних з участю у закупівлі пов`язаної особи. Натомість, 17 березня 2025 року САД за підписом Аудитора надіслало Замовнику лист про відмову від підписання договору, посилаючись на частину сьому статті 33 Закону № 922 та хворобу залучених осіб (додаток 7 до тендерної пропозиції).
Таким чином, Аудитор, будучи керівником САД та усвідомлюючи факт участі у закупівлі пов`язаної особи, не здійснила дій щодо повідомлення Замовника про зазначені обставини, чим порушила основоположні принципи етики професійних бухгалтерів: чесність та професійну поведінку.
Наявність цієї інформації до моменту прийняття рішення Замовником об`єктивно вимагала б відхилення тендерної пропозиції САД та відмови в участі у процедурі закупівлі.
З огляду на встановлені факти, у діях Аудитора вбачаються ознаки професійного проступку, передбаченого пунктом 3 частини п`ятої статті 42 Закону, що полягає у недотриманні вимог законодавства та порушенні основоположних принципів етики - чесності та професійної поведінки під час участі у процедурі закупівлі послуг з аудиту фінансової звітності Замовника за 2024 рік.
Заслухавши доповідь Комітету, пояснення Аудитора та її представника - адвоката Хуторного Д.В. щодо вчиненого проступку та усвідомлення його наслідків, перевіривши викладені у зверненні Інспекції обставини, дослідивши всі письмові пояснення Аудитора та її представника, Рада Аудиторської палати України вважає доведеними факти щодо наявності у діях Аудитора ознак професійного проступку, передбаченого пунктом 3 частини п`ятої статті 42 Закону, а тому наявні підстави для притягнення Аудитора до професійної відповідальності відповідно до положень статті 45 Закону.
Радою Аудиторської палати України у відповідності до вимог статті 45 Закону під час обрання виду стягнення враховані обставини вчинених Аудитором порушень та їх наслідки, серйозність, тривалість порушення, фінансовий стан, рівень співробітництва з Аудиторською палатою України, а також те, що раніше до Аудитора стягнення не застосовувалось.
З огляду на вищезазначене, керуючись статтями 42, 45 Закону України «Про аудит фінансової звітності та аудиторську діяльність», статтями 69-72 Закону України «Про адміністративну процедуру» Рада Аудиторської палати України вирішила притягнути до професійної відповідальності аудитора ОСОБА_1 (реєстровий номер у Реєстрі аудиторів та суб`єктів аудиторської діяльності 100307) та застосувати до неї дисциплінарне стягнення у вигляді попередження.
Незгода з даним рішенням зумовила звернення ОСОБА_1 до суду з даною позовною заявою.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними мотивами.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади аудиту фінансової звітності, провадження аудиторської діяльності в Україні та регулювання відносин, що виникають при її провадженні, визначено Законом України «Про аудит фінансової звітності та аудиторську діяльність» від 21.12.2017 № 2258-VIII (далі – Закон № 2258-VIII), який в силу частини першої статті 2 поширюється на аудиторів, суб`єктів господарювання незалежно від форми власності та виду діяльності, органи державної влади та органи місцевого самоврядування.
Частиною 1 статті 3 Закону № 2258-VIII визначено, що аудиторська діяльність регулюється цим Законом, іншими нормативно-правовими актами з питань аудиторської діяльності та міжнародними стандартами аудиту. У разі якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що містить цей Закон, застосовуються правила міжнародного договору.
Прийняття, набрання чинності, оскарження, виконання та припинення дії адміністративних актів у сфері аудиторської діяльності здійснюються відповідно до Закону України "Про адміністративну процедуру" та цього Закону.
За визначенням, наведеним у пункті 18-1 частини першої статті 1 Закону № 2258-VIII, професійні обов`язки - це обов`язки аудитора та/або суб`єкта аудиторської діяльності, визначені цим Законом, нормативно-правовими актами з питань аудиторської діяльності, прийнятими відповідно до цього Закону, та міжнародними стандартами аудиту
Аудитори та суб`єкти аудиторської діяльності зобов`язані при наданні аудиторських послуг забезпечити етичну професійну поведінку із дотриманням пріоритету суспільних інтересів, загальних норм моралі, принципів незалежності та об`єктивності, професійної компетентності, конфіденційності та професійної таємниці (частина перша статті 8 Закону № 2258-VIII).
Аудитори та суб`єкти аудиторської діяльності провадять аудиторську діяльність відповідно до міжнародних стандартів аудиту (частина перша статті 13 Закону № 2258-VIII).
Відповідно до частин першої-третьої статті 15 Закону № 2258-VIII усі аудитори та суб`єкти аудиторської діяльності підлягають суспільному нагляду.
Відповідальним за здійснення суспільного нагляду за аудиторською діяльністю в Україні є Орган суспільного нагляду за аудиторською діяльністю.
Орган суспільного нагляду за аудиторською діяльністю складається з Ради нагляду за аудиторською діяльністю (далі - Рада нагляду) та Інспекції із забезпечення якості (далі - Інспекція).
Дисциплінарні заходи, що застосовуються до аудиторів та суб`єктів аудиторської діяльності, містяться у статті 42 Закону № 2258-VIII.
Так, згідно частин 1-7 зазначеної статті, серед іншого, аудитора та суб`єкта аудиторської діяльності може бути притягнуто до професійної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом.
Дисциплінарне провадження - це сукупність процедурних дій, що вчиняються Органом суспільного нагляду за аудиторською діяльністю або Аудиторською палатою України в межах повноважень з розгляду та вирішення дисциплінарної справи, підставою для порушення якої стало письмове звернення або подання або загальнодоступна інформація, що містять відомості про наявність у діях аудитора та/або суб`єкта аудиторської діяльності ознак професійного проступку (далі - заява (скарга).
Дисциплінарне провадження стосовно суб`єктів аудиторської діяльності, які мають право проводити обов`язковий аудит фінансової звітності підприємств, що становлять суспільний інтерес, та аудиторів, при провадженні аудиторської діяльності у складі таких суб`єктів аудиторської діяльності, а також стосовно аудиторів, у інших випадках, передбачених цим Законом, здійснюється Радою нагляду.
Дисциплінарне провадження стосовно аудиторів (крім зазначених в абзаці першому цієї частини) та суб`єктів аудиторської діяльності (крім суб`єктів аудиторської діяльності, які мають право проводити обов`язковий аудит фінансової звітності підприємств, що становлять суспільний інтерес) здійснюється Радою Аудиторської палати України.
Підставою для притягнення аудитора та/або суб`єкта аудиторської діяльності до професійної відповідальності є вчинення ними професійного проступку.
Професійним проступком аудитора або суб`єкта аудиторської діяльності є: 1) невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов`язків; 2) недотримання вимог незалежності суб`єкта аудиторської діяльності; 3) порушення міжнародних стандартів аудиту; 4) ухилення суб`єктів аудиторської діяльності від проведення перевірки з контролю якості аудиторських послуг або інших перевірок, від проходження відстеження виконання рекомендацій, наданих за результатами таких перевірок, зокрема недопуск до перевірки (до відстеження виконання рекомендацій) інспектора (інспекторів) або відсутність керівника та/або інших працівників суб`єкта аудиторської діяльності без поважних причин за адресою, інформація про яку міститься в Реєстрі, у визначений для проведення перевірки (відстеження) строк, або ненадання (надання не в повному обсязі) інформації та/або документів (доступу до робочих документів), які стосуються перевірки (відстеження виконання рекомендацій) або вчинення інших дій, що унеможливлюють проведення перевірки з контролю якості аудиторських послуг (відстеження виконання рекомендацій); 5) порушення вимог цього Закону щодо повноти, достовірності та своєчасності подання інформації про аудитора та суб`єкта аудиторської діяльності для внесення до Реєстру; 5-1) порушення вимог цього Закону щодо оприлюднення звіту про прозорість або оприлюднення недостовірної інформації у звіті про прозорість, щодо подання інформації до органів нагляду відповідно до статті 36 цього Закону та/або Органу суспільного нагляду за аудиторською діяльністю відповідно до статті 38 цього Закону; 5-2) невиконання аудитором вимоги щодо проходження безперервного професійного навчання або неподання відповідної інформації для внесення до Реєстру; 6) порушення інших обов`язків, визначених цим Законом.
За вчинення професійного проступку до аудитора та суб`єкта аудиторської діяльності може застосовуватися одне з таких стягнень: 1) попередження, що вимагає від аудитора та суб`єкта аудиторської діяльності, відповідального за порушення, припинення неприйнятної поведінки або усунення порушення та утримання від будь-яких подібних повторних дій; 2) зупинення права на надання послуг з обов`язкового аудиту фінансової звітності або обов`язкового аудиту фінансової звітності підприємств, що становлять суспільний інтерес, на строк від одного місяця до трьох років; 3) заборона аудитору підписувати аудиторські звіти за результатами обов`язкового аудиту фінансової звітності (консолідованої фінансової звітності, комбінованої фінансової звітності) на строк від одного місяця до трьох років; 4) накладення штрафу на аудитора або суб`єкта аудиторської діяльності; 5) видалення реєстрової інформації про аудитора або суб`єкта аудиторської діяльності з Реєстру та скасування його реєстрації.
Аудитор або суб`єкт аудиторської діяльності може притягуватися до професійної відповідальності протягом семи років з дня вчинення професійного проступку.
Порядок дисциплінарного провадження та прийняття рішень окреслено у статті 45 Закону № 2258-VIII, відповідно до якої, серед іншого, право на звернення до Ради нагляду та/або Аудиторської палати України із заявою (скаргою) щодо дій аудитора або суб`єкта аудиторської діяльності, яка може бути підставою для професійної відповідальності, має кожен, кому відомі факти таких дій.
У разі виявлення у діях аудиторів та/або суб`єктів аудиторської діяльності ознак професійного проступку, Інспекція ініціює перед Радою нагляду, а комітет з контролю якості аудиторських послуг Аудиторської палати України або професійної організації аудиторів та бухгалтерів перед Радою Аудиторської палати України питання про надання доручення про проведення перевірки такого аудитора та/або суб`єкта аудиторської діяльності Інспекцією або комітетом з контролю якості аудиторських послуг Аудиторської палати України.
Не допускається зловживання правом на звернення до Ради нагляду та/або Аудиторської палати України, у тому числі ініціювання розгляду питання про професійну відповідальність аудитора або суб`єкта аудиторської діяльності без достатніх підстав, і використання зазначеного права як засобу тиску на аудитора або суб`єкта аудиторської діяльності у зв`язку із провадженням ним аудиторської діяльності.
Дисциплінарне провадження стосовно аудитора або суб`єкта аудиторської діяльності не може бути порушено за заявою (скаргою), що не містить відомостей про наявність ознак професійного проступку аудитора або суб`єкта аудиторської діяльності, а також за анонімною заявою (скаргою).
Кожна заява (скарга), крім тих, що не можуть бути підставою для дисциплінарного провадження відповідно до цього Закону, підлягає розгляду. 
Негайному розгляду підлягають заяви (скарги) від Національного банку України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, контролюючого органу, до якого подається фінансова звітність разом з аудиторським звітом відповідно до законодавства, органу державного фінансового контролю та інших уповноважених органів управління.
За дорученням Ради нагляду Інспекція проводить перевірку відомостей, зазначених у заяві (скарзі).
Перевірка відомостей, зазначених у заявах (скаргах), що надходять до Аудиторської палати України, проводиться комітетом з контролю якості аудиторських послуг Аудиторської палати України за дорученням Ради Аудиторської палати України.
За результатами перевірки відомостей, зазначених у заяві (скарзі), складається довідка, яка має містити викладення обставин, виявлених під час перевірки, висновки про наявність або відсутність ознак професійного проступку у діянні аудитора та/або суб`єкта аудиторської діяльності та пропозиції щодо порушення дисциплінарної справи/відмови у порушенні дисциплінарної справи.
Заява (скарга) про професійний проступок аудитора та/або суб`єкта аудиторської діяльності, довідка та всі матеріали перевірки, а також подання та матеріали перевірки з контролю якості аудиторських послуг подаються: 1) Інспекцією - на розгляд Ради нагляду; 2) Комітетом з контролю якості аудиторських послуг Аудиторської палати України - на розгляд Ради Аудиторської палати України.
За результатами розгляду заяви (скарги) про професійний проступок аудитора та/або суб`єкта аудиторської діяльності, довідки, відповідних матеріалів Рада нагляду більшістю голосів членів Ради нагляду, які беруть участь у її засіданні, вирішує питання про порушення або відмову в порушенні дисциплінарної справи стосовно аудитора та/або суб`єкта аудиторської діяльності.
За результатами розгляду заяви (скарги) про професійний проступок аудитора та/або суб`єкта аудиторської діяльності, довідки, відповідних матеріалів Рада Аудиторської палати України більшістю голосів членів цієї Ради, які беруть участь у її засіданні, вирішує питання про порушення або відмову в порушенні дисциплінарної справи стосовно аудитора та/або суб`єкта аудиторської діяльності.
Дисциплінарна справа стосовно аудитора та/або суб`єкта аудиторської діяльності розглядається Радою нагляду або Радою Аудиторської палати України протягом 60 календарних днів з дня її порушення.
Розгляд дисциплінарної справи здійснюється на засадах змагальності. Розгляд справи про професійну відповідальність аудитора та/або суб`єкта аудиторської діяльності є відкритим.
Під час розгляду справи Рада нагляду заслуховує повідомлення уповноваженого представника Інспекції, Рада Аудиторської палати України - інспекторів Комітету з контролю якості аудиторських послуг про результати перевірки, пояснення аудитора або представника суб`єкта аудиторської діяльності, стосовно якого порушено дисциплінарну справу, особи, яка ініціювала розгляд питання про професійну відповідальність аудитора та/або суб`єкта аудиторської діяльності, та пояснення інших заінтересованих осіб.
За результатами розгляду дисциплінарної справи Рада нагляду або Рада Аудиторської палати України приймає рішення про притягнення аудитора та/або суб`єкта аудиторської діяльності до професійної відповідальності за вчинення професійного проступку і застосування стягнення та/або про подання інформації правоохоронним органам, або про закриття дисциплінарної справи. Рішення Ради нагляду або Ради Аудиторської палати України приймається більшістю голосів її загального складу. Рішення Ради нагляду або Ради Аудиторської палати України щодо видалення реєстрової інформації про аудитора або суб`єкта аудиторської діяльності з Реєстру та скасування його реєстрації приймається двома третинами голосів загального складу. Рішення у дисциплінарній справі має бути вмотивованим.
Під час обрання виду стягнення враховуються обставини вчинення порушення та його наслідки, серйозність та тривалість порушення, фінансовий стан, рівень співробітництва відповідальної особи з Органом суспільного нагляду за аудиторською діяльністю та Аудиторською палатою України, попередні порушення, вчинені аудитором або суб`єктом аудиторської діяльності.
Рішення про притягнення аудитора та/або суб`єкта аудиторської діяльності до професійної відповідальності за вчинення професійного проступку і застосування стягнення надсилається або вручається під розпис аудитору або представнику суб`єкта аудиторської діяльності протягом десяти робочих днів з дня прийняття такого рішення.
Аудитор та/або суб`єкт аудиторської діяльності чи особа, яка ініціювала питання про професійну відповідальність аудитора та/або суб`єкта аудиторської діяльності, має право оскаржити рішення у дисциплінарній справі до суду. Рішення Ради Аудиторської палати України у дисциплінарній справі в частині делегованих повноважень може бути оскаржено до Ради нагляду. Оскарження рішення не зупиняє його дії (крім оскарження в частині делегованих повноважень до Ради нагляду).
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що у разі вчинення аудитором та/або суб`єктом аудиторської діяльності професійного проступку їх може бути притягнуто до професійної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження.
Одним із професійних проступків аудитора та суб`єкта аудиторської діяльності, у розумінні Закону № 2258-VIII, є порушення міжнародних стандартів аудиту.
У спірному рішенні відповідач зазначає, що в діях позивача вбачаються ознаки вчинення професійного проступку, передбаченого пунктом 3 частини п`ятої статті 42 Закону, а саме: порушення принципів чесності (R111.1 Кодексу етики) та професійної поведінки (R115.1 Кодексу етики) після розкриття тендерних пропозицій у закупівлі послуг з аудиту річної фінансової звітності Замовника за рік, що закінчився 31 грудня 2024 року.
Відповідно до пункту R111.1 Кодексу етики професійний бухгалтер повинен дотримуватися принципу чесності, який вимагає, щоб бухгалтер був відвертим і правдивим у всіх професійних та ділових відносинах.
Згідно пункту 111.1 А1 Кодексу етики, чесність передбачає чесне ведення справ, правдивість і наявність сили характеру, що дозволяє діяти належним чином, навіть коли існує тиск вчинити інакше або коли це може призвести до потенційних несприятливих особистих або організаційних наслідків.
За правилами пункту R115.1 Кодексу етики, професійний бухгалтер повинен дотримуватися принципу професійної поведінки, який вимагає, щоб бухгалтер: а) дотримувався вимог відповідних законодавчих і нормативних актів; б) поводився у спосіб, що відповідає професійному обов`язку діяти в інтересах суспільства у всіх видах професійної діяльності та ділових відносинах; в) уникав будь-якої поведінки, що, як відомо бухгалтеру або як він мав би знати, може дискредитувати професію. 
Відповідно до пункту 115.1 А1 Кодексу етики поведінка, яка може дискредитувати професію, охоплює поведінку, яка за висновком розсудливої та проінформованої третьої сторони, ймовірно, негативно вплине на добру репутацію професії.
Згідно частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Водночас, дослідивши зміст спірного рішення, матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що відповідач, всупереч приписам статті 77 КАС України, не виконав обов`язку доказування правомірності свого рішення.
Так, суду не доведено обов`язку позивача у спірних правовідносинах повідомляти Замовника про те, що учасниками процедури закупівлі виступали пов`язані особи. Зокрема, відповідач не послався на жодну норму закону, яка б прямо передбачала такий обов`язок, і не пояснив процедури, якої б мала, на його думку, дотриматися позивач, повідомляючи Замовника про зазначені обставини.
Більш того, суд звертає увагу, що у спірному рішенні відповідач самостійно послався на пункт 7 частини першої статті 17 Закону «Про публічні закупівлі» від 25.12.2015 № 922-VIII, а саме: Замовник приймає рішення про відмову учаснику в участі у процедурі закупівлі та зобов`язаний відхилити тендерну пропозицію учасника або відмовити в участі у переговорній процедурі закупівлі (крім випадків, зазначених у пунктах 2, 4, 5 частини другої статті 40 цього Закону) в разі, якщо: тендерна пропозиція подана учасником конкурентної процедури закупівлі або участь у переговорній процедурі бере учасник, який є пов`язаною особою з іншими учасниками процедури закупівлі та/або з уповноваженою особою (особами), та/або з керівником замовника.
Тобто, в даному випадку обов`язок відхилити тендерну пропозицію учасника покладається на Замовника. Відповідно, саме Замовник, використовуючи, зокрема, відкриті відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, мав перевірити, чи є учасники процедури закупівлі пов`язаними особами. Натомість, відповідач безпідставно покладає цей обов`язок на позивача.
У цьому контексті слушними є доводи позивача про те, що спірні правовідносини стосуються не її діяльності як аудитора, а господарської діяльності товариства, керівником якого вона була.
Так, за визначеннями, наведеними у пунктах 2, 3, 7 частини першої статті 1 Закону № 2258-VIII:
аудитор - фізична особа, яка підтвердила кваліфікаційну придатність до провадження аудиторської діяльності, має відповідний практичний досвід та зареєстрована у Реєстрі аудиторів та суб`єктів аудиторської діяльності;
аудиторська діяльність - незалежна професійна діяльність аудиторів та суб`єктів аудиторської діяльності, зареєстрованих у Реєстрі аудиторів та суб`єктів аудиторської діяльності, з надання аудиторських послуг;
аудиторські послуги - аудит, огляд фінансової звітності, консолідованої фінансової звітності, виконання завдань з іншого надання впевненості та інші професійні послуги, що надаються суб`єктами аудиторської діяльності відповідно до міжнародних стандартів аудиту, стандартів аудиту Великої Британії або Сполучених Штатів Америки, та з урахуванням вимог цього Закону.
Згідно частини 1 статті 2 Закону України «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб» від 09.01.2025 № 4196-IX, під господарською діяльністю розуміється діяльність у сфері суспільного виробництва, спрямована на виробництво та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.
Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом. Під некомерційною господарською діяльністю розуміється господарська діяльність, що здійснюється без мети одержання прибутку.
Водночас, подання тендерної пропозиції учасником процедури закупівлі стосується господарської діяльності підприємства, а отже позивач не допустила вчинення дисциплінарного проступку, за який її притягли до відповідальності.
Суд наголошує, що рішення відповідача повинно основуватися на встановлених фактах, із посиланням на конкретні правові норми, а не на припущеннях, суб`єктивному сприйнятті чи оцінці того, як позивач мала б діяти у ситуації, що склалася. Відтак, дискреційні повноваження відповідача не є необмеженими та не звільняють його від обов`язку навести переконливі мотиви, які б свідчили про наявність об`єктивних та обґрунтованих підстав для висновку про вчинення позивачем дисциплінарного проступку.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Однак, зазначеним критеріям спірне рішення не відповідає.
Суд зазначає, що право позивача оскаржити спірне рішення прямо передбачене Законом № 2258-VIII, і, звертаючись до суду, позивач покликається, зокрема, на те, що дане рішення впливає на її професійну репутацію. Отже доводи відповідача про те, що у позовній заяві відсутнє обґрунтування порушення оскаржуваним рішенням прав, свобод, інтересів позивача, на захист яких подано позов, суд не приймає.
Проте, суд також відхиляє доводи позивача в частині того, що вона не мала відношення до тендерної процедури закупівлі, документів щодо зазначеного тендеру не підписувала та не надсилала, і у цей час перебувала за межами України з огляду на наступне.
Так, не є спірним, що позивач у період, що досліджувався відповідачем, перебувала на посаді керівника ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АУДИТОРСЬКА ФІРМА «СОВА» «AUDIT COMPANY «SOVA» LTD.
Згідно ч. 3 ст. 92 Цивільного кодексу України, орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, а також яка є членом колегіального виконавчого органу юридичної особи, з моменту її вступу на посаду набуває обов`язків щодо такої юридичної особи, зокрема зобов`язана діяти виключно в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно, у межах повноважень, наданих статутом юридичної особи і законодавством, і у спосіб, який, на її добросовісне переконання, сприятиме досягненню мети діяльності юридичної особи, у тому числі уникаючи конфлікту інтересів. Члени наглядової ради або ради директорів юридичної особи мають такі самі обов`язки щодо відповідної юридичної особи та повинні діяти в інтересах цієї юридичної особи та всіх її власників (акціонерів, учасників).
Керівник (одноосібний виконавчий орган), голова та члени колегіального виконавчого органу, голова та члени наглядової ради або ради директорів, ліквідатор, голова та члени комісії з припинення (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії), головний бухгалтер, корпоративний секретар, а також голова та члени іншого органу товариства (крім консультативного), якщо утворення такого органу передбачено законом або установчими документами товариства, є посадовими особами такого товариства. Установчими документами товариства посадовими особами товариства можуть бути визнані й інші особи (ч. 1 ст. 99-1 Цивільного кодексу України).
Отже, позивач, як керівник товариства, мала бути обізнаною із тим, що підприємство є учасником процедури тендерної закупівлі.
Крім того, згідно визначень, наведених у частині 1 статті 1 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» від 05.10.2017 № 2155-VIII, електронна ідентифікація - процес використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або уповноваженого представника юридичної особи (п. 11); електронний підпис - електронні дані, що додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються підписувачем як підпис (п. 15); кваліфікований електронний підпис - удосконалений електронний підпис, що створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису (п. 27).
Відповідно до ч. 2 ст. 11-1 цього Закону, користувачі послуг електронної ідентифікації зобов`язані, серед іншого, забезпечувати конфіденційність та неможливість несанкціонованого доступу інших осіб до засобу електронної ідентифікації; невідкладно повідомляти надавача послуг електронної ідентифікації про підозру або факт компрометації засобу електронної ідентифікації.
З тендерної пропозиції, доданої до матеріалів справи, вбачається, що її підписантом є Мирна М.Г., яка також є контактною особою учасника закупівлі. Доказів на спростування зазначених обставин суду не надано. Суд зазначає також, що у випадку несанкціонованого використання її кваліфікованого електронного підпису, позивач не була позбавлена можливості звернутися до надавача послуг електронної ідентифікації або до правоохоронних органів, однак цього не зробила; протилежного суду не доведено. Суд також враховує, що у судових засіданнях Мирна М.Г. підтвердила, що надала доручення уповноваженій особі товариства на участь у тендерній процедурі, в тому числі використовуючи кваліфікований електронний підпис позивача. Проте, з цього приводу слід зазначити, що законом не передбачено використання іншою особою кваліфікованого електронного підпису, адже кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису (ч. 6 ст. 18 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» від 05.10.2017 № 2155-VIII). Електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та не розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки (ч. 5 ст. 18 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» від 05.10.2017 № 2155-VIII).
Що стосується розгляду дисциплінарної справи відносно позивача, суд зазначає наступне.
Закон України «Про адміністративну процедуру» від 17.02.2022 № 2073-IX, що набрав чинності 15.12.2023, регулює відносини органів виконавчої влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших суб`єктів, які відповідно до закону уповноважені здійснювати функції публічної адміністрації, з фізичними та юридичними особами щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у дусі визначеної Конституцією України демократичної та правової держави та з метою забезпечення права і закону, а також зобов`язання держави забезпечувати і захищати права, свободи чи законні інтереси людини і громадянина.
За визначенням, наведеним у статті 2 цього Закону, адміністративний акт - рішення або юридично значуща дія індивідуального характеру, прийняте (вчинена) адміністративним органом для вирішення конкретної справи та спрямоване (спрямована) на набуття, зміну, припинення чи реалізацію прав та/або обов`язків окремої особи (осіб); адміністративне провадження - сукупність процедурних дій, що вчиняються адміністративним органом, і прийнятих процедурних рішень з розгляду та вирішення справи, що завершується прийняттям і, в необхідних випадках, виконанням адміністративного акта.
Частини 1-3 статті 8 Закону України «Про адміністративну процедуру» від 17.02.2022 № 2073-IX передбачають, що адміністративний орган забезпечує належність та повноту з`ясування обставин справи, безпосередньо досліджує докази та інші матеріали справи.
Адміністративний орган під час здійснення адміністративного провадження враховує всі обставини, що мають значення для вирішення справи. 
Адміністративний орган зобов`язаний обґрунтовувати адміністративні акти, які він приймає, крім випадків, визначених законом. Адміністративний акт, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи, повинен містити мотивувальну частину, що відповідає вимогам цього Закону.
За правилами частин першої – третьої статті 17 Закону України «Про адміністративну процедуру» від 17.02.2022 № 2073-IX особа має право бути заслуханою адміністративним органом, надавши пояснення та/або заперечення у визначеній законом формі до прийняття адміністративного акта, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи.
Адміністративний орган зобов`язаний здійснювати інформування та консультування учасників адміністративного провадження з питань, що стосуються адміністративного провадження, а також щодо змісту їхніх прав та обов`язків.
Особа має право у передбаченому законом порядку витребовувати та/або надавати документи, а також інші докази, що стосуються обставин адміністративної справи.
Згідно частин першої, другої статті 32 Закону України «Про адміністративну процедуру» від 17.02.2022 № 2073-IX, учасник адміністративного провадження, особа, яка сприяє розгляду справи, залучаються адміністративним органом для надання пояснень і для участі у процедурних діях шляхом вручення (направлення) запрошення.
Запрошення учасника адміністративного провадження, особи, яка сприяє розгляду справи, здійснюється не пізніше ніж за сім календарних днів до дня відповідної процедурної дії. Цей строк може бути зменшено у разі, якщо обставини вимагають прийняття рішення у найменший строк, про що у запрошенні надається обґрунтоване пояснення. Запрошення вручається особисто під підпис, надсилається поштовим відправленням або іншими засобами зв`язку (телефоном, електронною поштою тощо) за наявними у справі контактними даними, про що в матеріалах справи робиться відповідний запис.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 36 Закону України «Про адміністративну процедуру» від 17.02.2022 № 2073-IX адміністративне провадження відповідно до цього Закону розпочинається за ініціативою адміністративного органу, у тому числі у порядку здійснення ним інспекційного (контрольного, наглядового) повноваження.
Адміністративний орган під час здійснення та після завершення адміністративного провадження надає його учаснику можливість ознайомлюватися з матеріалами справи (крім відомостей, які відповідно до закону віднесені до інформації з обмеженим доступом), робити з них витяги, знімати копії, у тому числі з використанням технічних засобів. (ч. 1 ст. 51 Закону України «Про адміністративну процедуру» від 17.02.2022 № 2073-IX).
Згідно частин першої – третьої статті 52 Закону України «Про адміністративну процедуру» від 17.02.2022 № 2073-IX, адміністративний орган досліджує обставини, що мають значення для вирішення справи, виходячи з принципів законності та офіційності.
Адміністративний орган визначає відповідно до законодавства способи та обсяг встановлення обставин справи. При цьому адміністративний орган не обмежений доводами учасників адміністративного провадження, наданими ними доказами та клопотаннями.
Адміністративний орган повинен неупереджено дослідити всі обставини справи, у тому числі ті, що є сприятливими, а також ті, що є несприятливими для учасників адміністративного провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону України «Про адміністративну процедуру» від 17.02.2022 № 2073-IX учасник адміністративного провадження має право подати до адміністративного органу свої пояснення та/або зауваження у справі, включно з доказами, на будь-якому етапі провадження до моменту прийняття адміністративного акта, а в разі проведення слухання у справі - до дня проведення або під час слухання.
За результатами розгляду справи адміністративний орган у межах своїх повноважень приймає адміністративний акт. (ч. 1 ст. 69 Закону України «Про адміністративну процедуру» від 17.02.2022 № 2073-IX).
Судом досліджено письмові матеріали справи, а також відеозаписи засідань Ради Аудиторської палати України від 27.11.2025 та від 18.12.2025 щодо розгляду дисциплінарної справи відносно аудитора ОСОБА_1 та установлено, що дійсно, позивача обмежили у часі для надання усних пояснень, хоча на початку засідання регламент із цього питання не приймався.
Проте, суд також враховує, що позивач не була позбавлена можливості надати письмові пояснення, і цим правом скористалася, була заслуханою (хоча і з обмеженням у часі), скористалася правовою допомогою свого представника.
З цього суд робить висновок, що дійсно порушення процедури розгляду дисциплінарної справи мало місце, однак таке порушення не є суттєвим і його наявність не може покладатися в основу висновку про протиправність спірного рішення.
Доводи про упередженість деяких членів Ради АПУ матеріалами справи не підтверджуються. Крім того, позивач мала право заявити відвід, проте цим правом не скористалася.
Стосовно доводів про конфлікт інтересів, то такі висновки не підтверджені належними та достовірними доказами. Також, згідно статті 45 Закону № 2258-VIII, право на звернення до Ради нагляду та/або Аудиторської палати України із заявою (скаргою) щодо дій аудитора або суб`єкта аудиторської діяльності, яка може бути підставою для професійної відповідальності, має кожен, кому відомі факти таких дій.
Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування заявлених позовних вимог та заперечень проти них, які могли б потягнути зміну висновків суду щодо спірних правовідносин, сторонами суду не наведено та не надано.
Стосовно клопотань представників сторін про визнання доказів неналежними та недопустимими слід зазначити, що перелічені у клопотаннях докази не впливають на висновки суду щодо даного спору.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Суд у цій справі також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. 
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Враховуючи викладене вище, у повній мірі оцінивши доводи та дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1 331.20 грн, який підлягає присудженню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Стосовно судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката у розмірі 36 000,00 грн (як зазначено у позовній заяві), суд зазначає, що жодного доказу фактичного понесення таких витрат матеріали справи не містять. 
Так, відповідно до положень ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно ч. 3, 5 ст. 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
Однак, позивачем не зроблено заяву до закінчення судових дебатів у справі про подання доказів на підтвердження понесення судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.
Звідси, розподіл таких витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 – задовольнити.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Ради Аудиторської палати України від 18.12.2025 № 178/4 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення», яким аудитора ОСОБА_1 (реєстровий номер у Реєстрі аудиторів та суб`єктів аудиторської діяльності 100307) притягнуто до професійної відповідальності та застосовано до неї дисциплінарне стягнення у вигляді попередження.
3. Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок присудити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Аудиторської палати України (01601, м. Київ, вул. Велика Житомирська, 33; код ЄДРПОУ 00049972).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення в повному обсязі виготовлено та підписано 27.08.2026.

Суддя Ю.П. Бойченко