ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/10789/23  Номер провадження 22-ц/814/2838/26 | Головуючий у 1-й інстанції Сініцин Е. М.  Доповідач ап. інст. Чумак О. В.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2026 року | м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючого судді Чумак О.В.,
суддів Дряниці Ю.В., Панченка О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙАРД" адвоката Лазоренка Юрія Миколайовича 
на ухвалу Шевченківського районного суду м. Полтави від 26 лютого 2026 року, постановлену суддею Сініциним Е.М.
по справі за заявою представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙАРД" адвоката Лазоренка Юрія Миколайовича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЙАРД» про встановлення факту перебування позивача у трудових відносинах із відповідачем, стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану щорічну відпустку, моральної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В
У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЙАРД» про встановлення факту перебування у трудових відносинах, стягнення невиплаченої заробітної плати, моральної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Полтави від 12 червня 2025 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «ЙАРД» про встановлення факту перебування у трудових відносинах, стягнення невиплаченої заробітної плати, моральної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
Встановлено факт перебування у трудових відносинах ОСОБА_1 з ТОВ «ЙАРД» з 06 березня 2023 року до 06 вересня 2023 року.
Стягнуто з ТОВ «ЙАРД» на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за період з 06 березня 2023 року до 06 вересня 2023 року у розмірі 2621,74 грн.
Стягнуто з ТОВ «ЙАРД» на користь ОСОБА_1 суму коштів за спричинену моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн.
Стягнуто з ТОВ «ЙАРД» на користь ОСОБА_1 суму витрат на правову допомогу у розмірі 7500,00 грн.
Зобов`язано ТОВ «ЙАРД» нарахувати та сплатити відповідно до законодавства податок на доходи фізичних осіб та суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за ОСОБА_1 виходячи з розміру щомісячної заробітної плати у розмірі 6700,00 грн за період роботи з 06 березня 2023 року до 06 вересня 2023 року.
В іншій частині позову відмовлено.
17 червня 2025 року представник ТОВ «ЙАРД» адвокат Лазоренко Ю.М. направив до місцевого суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення, в якій просив суд стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Полтави від 26 серпня 2025 року зупинено провадження за заявою представника ТОВ «ЙАРД» адвоката Лазоренка Юрія Миколайовича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЙАРД» про встановлення факту перебування позивача у трудових відносинах із відповідачем, стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану щорічну відпустку, моральної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії до розгляду справи Полтавським апеляційним судом.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 20 січня 2026 року рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 12 червня 2025 року у частині встановлення факту, стягнення компенсації за невикористану щорічну основну відпустку, стягнення моральної шкоди, витрат на правову допомогу, зобов`язання нарахувати та сплатити податки, збори і обов`язкові платежі скасовано та ухвалено у відповідній частині нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЙАРД» про встановлення факту перебування у трудових відносинах, моральної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.
Рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 12 червня 2025 року у частині відмови у стягненні невиплаченої заробітної плати змінено, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 12 червня 2025 року в резолютивній частині щодо відмови у стягненні невиплаченої заробітної плати залишено без змін.
Компенсовано Товариству з обмеженою відповідальністю «ЙАРД» за рахунок держави судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 3220,80 грн.
У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ЙАРД» про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, що понесені під час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанцій відмовлено.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 20 січня 2026 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Полтави від 26 серпня 2025 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Полтави від 26 лютого 2026 року у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ЙАРД» про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЙАРД» про встановлення факту перебування позивача у трудових відносинах із відповідачем, стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану щорічну відпустку, моральної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.
Ухвала суду мотивована тим, що суд апеляційної інстанції вже вирішив питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, в тому числі і в суді першої інстанції.
Не погодившись з вказаною ухвалу суду її в апеляційному порядку оскаржив представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙАРД" адвокат Лазоренко Юрій Миколайович, просив її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права.
Апеляційна скарга обгрунтована тим, що суд першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали використав без належного обґрунтування постанову Полтавського апеляційного суду від 20 січня 2026 року, оскільки у вказаній постанові суду було вирішено питання про розподіл судових витрат лише в суді апеляційної інстанції в сумі 5000 грн., а для вирішення питання розподілу витрат в Шевченківському районному суді м. Полтави в сумі 15000 грн. справу було направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відзиву на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надходило.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Учасники справи, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, що згідно положень ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Від представника ОСОБА_1 адвоката Борзовець О.В. до суду надійшло клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку з неотриманням позивачем письмових пояснень, поданих іншими учасниками справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Наведена норма свідчить, що справедливий та своєчасний розгляд спорів судами є нерозривними поняттями, а комплексне дотримання цих вимог сприяє утвердженню верховенства права у суспільстві.
Згідно зі ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Тобто, відкладення розгляду справи у суді апеляційної інстанції передбачено у наступних випадках: якщо стосовно учасника справи немає відомостей про вручення йому судової повістки, а також у випадку наявності відповідного клопотання від учасника справи, якщо повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Звертаючись до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, представник позивача адвокат Борзовець О.В. вказав на неотримання ОСОБА_1 поданих іншими учасниками справи письмових пояснень.
Проте, до суду апеляційної інстанції не надходило жодних письмових пояснень від інших учасників справи.
Окрім того, з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що ОСОБА_1 судову повістку на судове засідання призначене о 14:20 год. 04.08.2026 отримала особисто 03.07.2026, проте, жодних дій спрямованих на ознайомлення з матеріалами справи не вчинила.
Апеляційний суд враховує, що згідно висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц, якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи, явка позивача чи їїї представника не визнана судом обов?язковою,з огляду на вимоги статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги частини 2 статті 372 ЦПК України, колегія суддів, розглянувши клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, вважає неявку ОСОБА_1 та її представника адвоката Борзовця О.В. в судове засідання такою, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. 
Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвала місцевого суду повною мірою відповідає вказаним вимогам.
Відмовляючи у задоволенні заяви представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙАРД" адвоката Лазоренка Юрія Миколайовича про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що апеляційний суд під час перегляду рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 12 червня 2025 року вирішив питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, в тому числі і в суді першої інстанції, що свідчить про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення у порядку п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України.
Колегія суддів погоджується з даним висновком місцевого суду з наступних підстав. 
Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 
Статтею 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Згідно ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі №904/8884/21 (провадження № 12-39гс22) зазначено, що за загальним правилом, у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішені всі інші, зокрема й процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також невирішення окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення. Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі №925/81/21, від 09 лютого 2022 року у справі № 910/17345/20, від 15 лютого 2023 року у справі №911/956/17(361/6664/20), від 07 березня 2023 року у справі № 922/3289/21, від 14 липня 2021 року у справі № 761/15741/17, від 26 липня 2023 року у справі № 754/4352/21, від 24 січня 2024 року у справі № 752/1058/23.
Згідно п. 6 ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. 
Статтею 246 ЦПК України передбачено можливість вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення лише за умови, що питання не було вирішено судом при ухваленні рішення.
Згідно п. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
У статті 382 ЦПК України зазначено, що у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається: а) висновок суду апеляційної інстанції по суті вимог апеляційної скарги; б) новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; в) розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Отже, нормами процесуального права передбачено, що у разі скасування судового рішення суду першої інстанції апеляційним судом та ухвалення нового судового рішення, саме суд апеляційної інстанції здійснює новий розподіл судових витрат та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із переглядом справи апеляційним судом.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 20 січня 2026 року за результатами апеляційного перегляду рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 12 червня 2025 року вирішено питання про судові витрати, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу, зокрема і в суді першої інстанції.
Вказане судове рішення містить обґрунтування та висновки суду щодо поданої представником відповідача заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та доданих до неї доказів.
Доводи апеляційної скарги про те, що даною постановою було вирішено питання лише про розподіл судових витрат понесених в суді апеляційної інстанції, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки в резолютивній частині постанови Полтавського апеляційного суду від 20.01.2026 відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ЙАРД» про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, що понесені під час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанцій, а описова частина вказаної постанови містить правове обґрунтування даної відмови. 
Виходячи з вищевикладеного, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для ухвалення додаткового рішення.
Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки суд першої інстанції правильно застосував норми процесуального права при розгляді заяви про ухвалення додаткового рішення у даній справі, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375 ч. 1, ст. 382 ЦПК України, 

П О С Т А Н О В И В
Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙАРД" адвоката Лазоренка Юрія Миколайовича залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Полтави від 26 лютого 2026 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.В. Чумак

Судді Ю.В. Дряниця

О.О. Панченко