Справа № 355/507/26 
Провадження № 2/355/753/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

19 серпня 2026 року селище Баришівка 

Баришівський районний суд Київської області у складі: 
головуючої судді Цирулевської М. В., 
за участю секретарів судового засідання Білоног В. О., Старенької С. М., Котенко Л. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Баришівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (надалі також позивач, ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», кредитор) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (надалі також відповідач, ОСОБА_1 , позичальник, клієнт) про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (надалі також ТОВ «МІЛОАН», товариство, первісний кредитор, кредитодавець) та  ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №8825375 (надалі також договір, кредитний договір, договір №8825375 від 20.03.2024).
Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «МІЛОАН» взяло на себе зобов`язання надати  ОСОБА_1 на умовах, визначених договором, на строк, визначений п. 1.3 договору, грошові кошти у сумі, визначеній у п. 1.2 договору (кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п. 1.4 договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором.
Сума (загальний розмір) кредиту становить 6000,00 грн. Кредит надається загальним строком на 105 днів з 20.03.2024 (дата надання кредиту) і складається з пільгового (15 днів) та поточного періоду (90 днів). Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 459,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,51 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 12420,00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 2,30 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.
Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.
За доводами позовної заяви, ТОВ «МІЛОАН» виконало свої зобов`язання, перерахувавши суму кредиту  ОСОБА_1 . Відповідач не виконав належним чином взяті на себе договірні зобов`язання. 
29.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» був укладений договір відступлення прав вимоги № 108-МЛ, згідно із умовами якого ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до боржників «МІЛОАН», в тому числі і до відповідача.
Як зазначено в позовній заяві, станом на дату укладення означеного договору відступлення прав вимоги відповідач має заборгованість за кредитним договором в розмірі 19059,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 6000,00 грн.; заборгованість за процентами – 12879,00 грн, заборгованість за комісією за видачу кредиту – 180,00 грн.
З огляду на викладене, позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача означену заборгованість в загальній сумі 19059,00 грн та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2662,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.
Відповідач процесуальним правом на подання відзиву на позов не скористався, заперечень проти позову не подав, у судові засідання не з`явився. 

ІІ. Рух справи. Процесуальні дії у справі. Заяви, клопотання учасників справи.
11 березня 2026 року до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», за підписом представника, адвоката Усенка Михайла Ігоровича (а.с. 2-5).
Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 03.04.2026 відкрито провадження (спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін) в означеній справі, судове засідання призначено на 30.04.2026 (а.с. 31-32).
Крім того, ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 03.04.2026 судом витребувано докази із банківської установи (а.с. 34).
08.05.2026 до суду від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшов лист вих. №20.1.0.0.0/7-260417/47536 від 22.04.2026, у якому банківська установа надала інформацію на запит суду.
У позовній заяві представником Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заявлено клопотання про розгляд справи без участі представника позивача (а.с. 5).
10.04.2026 до суду через систему «Електронний суд» надійшло клопотання представника позивача, адвоката Усенка М. І., про розгляд справи без участі представника позивача, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 43).
З огляду на заявлені клопотання, представник позивача у судові засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання позивач повідомлений належним чином.
У судові засідання 30.04.2026, 04.06.2026 та 19.08.2026 відповідач не з`явився, про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання не надсилав, заяви про розгляд справи без його участі не надав. 
Судові засідання, призначені на 30.04.2026, 04.06.2026, відкладалися з огляду на неявку відповідача та надання йому можливості висловити заперечення проти позову та/або свою позицію стосовно заявленого позову. 
Про дати, час і місце судового розгляду відповідач повідомлявся належним чином, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу повернулись із позначками «адресат відсутній за вказаною адресою», проставленими 17.04.2026 (а.с. 44) та 11.07.2026 (а.с 71-72), що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним повідомленням про дату, час та місце розгляду справи.
Крім того, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
У зв`язку із неявкою відповідача, який був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, без поважних причин в судове засідання, оскільки про поважність причин неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ст. 280 ЦПК України.
Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 19.08.2026 вирішено здійснювати заочний розгляд справи.
Зважаючи на неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (з огляду та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Зміст правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
До позовної заяви додано договір про споживчий кредит №8825375 від 20.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та  ОСОБА_1 (а.с. 9-14), за умовами якого ТОВ «МІЛОАН» взяло на себе зобов`язання надати  ОСОБА_1  на умовах, визначених договором, на строк, визначений п. 1.3 договору, грошові кошти у сумі, визначеній у п. 1.2 договору (кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п. 1.4 договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором (п. 1.1 договору).
Пунктом 6.1. кредитного договору передбачено, що цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
Додатком № 1 до договору про споживчий кредит №8825375 від 20.03.2024 є графік платежів (а.с. 15).
За умовами кредитного договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 6000,00 грн (п. 1.2 договору). Кредит надається строком на 105 днів з 20.03.2024 (дата надання кредиту) і складається з пільгового періоду (15 днів) та поточного періоду (90 днів). (п. 1.3 договору).
Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата остаточного погашення заборгованості, останній день строку кредитування): 03.07.2024 (п. 1.4 договору).
Відповідно до п. 1.5 договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 459,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,51 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 12420,00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 2,30 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.
Відповідно до п. 2.1. договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 *74.
Позовна заява не містить доводів, яким чином позичальником здійснено акцепт договору, із застосуванням якого електронного підпису, із яким одноразовим ідентифікатором, який мав бути надісланий на конкретний номер телефону позичальника. Умови саме кредитного договору всієї означеної інформації не містять.
На підтвердження надання кредиту ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» надало копію платіжного доручення № 126059855 від 20.03.2024 на суму 6000,00 грн, в якому зазначено отримувач  ОСОБА_1 , номер картки НОМЕР_1 *74 та призначення платежу: кошти згідно договору 8825375 (а.с. 18).
Суд зауважує, що копія означеного платіжного доручення не містить відмітки про час його прийняття та виконання банком, не містить повного номера картки.
Відповідно до графіку платежів за договором про споживчий кредит (Додаток № 1 до кредитного договору) платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути здійснений відповідачем 03.07.2024 (а.с. 15).
На підтвердження заборгованості  ОСОБА_1  за кредитним договором позивачем надано відомість про щоденні нарахування та погашення, підписану генеральним директором ТОВ «МІЛОАН» (а.с. 18(зворот)-19), а також виписку з особового рахунка за кредитним договором, за підписом керівника позивача (а.с. 19(зворот).
Разом з тим, на виконання ухвали Баришівського районного суду Київської області від 03.04.2026 листом вих. №20.1.0.0.0/7-260417/47536 від 22.04.2026 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» повідомило суд, що на ім`я  ОСОБА_1  в банку не емітовано картку № НОМЕР_2 (а саме означена картка вказана в кредитному договорі та саме на неї мали бути зараховані кредитні кошти відповідачу), означена картка не обслуговується за клієнтом ОСОБА_1 .
29 липня 2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» був укладений договір відступлення прав вимоги № 108-МЛ (а.с. 20-22), за умовами якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» за плату, а ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуває права вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників до означеного договору відступлення права вимоги. Позивачем надані докази на підтвердження виконання зобов`язань, у тому числі, проведення розрахунків між сторонами означеного договору відступлення прав вимоги (а.с. 15).
Із акту приймання-передачі реєстру боржників від 29 липня 2024 року до договору відступлення прав вимоги № 108-МЛ від 29.07.2024 вбачається, що новий кредитор прийняв реєстр боржників від кредитора у загальній кількості 2604 (а.с. 15(зворот).
В матеріалах справи наявний витяг з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 108-МЛ від 29.07.2024, датований 10.09.2025 (а.с. 14(зворот).
Позивач зазначає, що відповідач має заборгованість за кредитним договором в розмірі 19059,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 6000,00 грн.; заборгованість за процентами – 12879,00 грн, заборгованість за комісією за видачу кредиту – 180,00 грн.
Позивач вважає, що відповідачем порушені умови договору про споживчий кредит №8825375 від 20.03.2024, заборгованість за яким підлягає стягненню в примусовому порядку.

IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Зміст спірних правовідносин.
Норми матеріального права, які суд застосовує щодо змісту кредитного договору, питань стягнення заборгованості за кредитним договором, що складаються із сум основного боргу та процентів за користування кредитними коштами. Релевантна практика Верховного Суду у подібних правовідносинах. Практика Київського апеляційного суду, яка взята до уваги судом при вирішенні спору в цій справі. 
Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (надалі також ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із статтею 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
За змістом статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Пунктами 5 та 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).
Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Положеннями ст. 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що закріплено вимогами ст. 611 ЦК України.
За змістом ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що визначено положеннями ст. 599 ЦК України.
Як слідує із статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
За п. 8 – 16 Положення про порядок здійснення безготівкових розрахунків в Україні в національній валюті в особливий період, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 23.12.2003 № 577 (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), уповноважений банк здійснює переказ коштів у разі функціонування системи електронних платежів Національного банку в порядку, встановленому нормативно-правовим актом Національного банку, який регулює безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті. Уповноважений банк здійснює переказ коштів із рахунків суб`єктів господарювання на підставі платіжного доручення, оформленого на паперових носіях, у разі тимчасового порушення функціонування системи автоматизації банку або внутрішньобанківської міжфілійної платіжної системи (далі - ВМПС), або порушення роботи СЕП.
Платник оформляє платіжне доручення не менше ніж у чотирьох примірниках із використанням технічних засобів або заповнює власноручно. Примірник платіжного доручення, який залишається в уповноваженому банку, повинен містити підписи осіб, які мають право розпоряджатися рахунком. Під час підписування платіжного доручення не дозволяються використання факсиміле, а також виправлення.
Уповноважений банк приймає від платника платіжне доручення на паперовому носії за формою, встановленою нормативно-правовим актом Національного банку, який регулює безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, або в довільній формі із зазначенням обов`язкових реквізитів.
Відповідальний виконавець уповноваженого банку платника, зокрема, повертає платнику один примірник платіжного доручення, оформленого на паперовому носії, із заповненим реквізитом «Дата надходження», списує кошти з поточного рахунку платника. надсилає до уповноваженого банку, що обслуговує отримувача, сформовані пачки платіжних доручень і два примірники реєстру платіжних доручень, один примірник меморіального ордера, на підставі якого кошти списані з кореспондентського рахунку банку платника.
Відповідальний виконавець уповноваженого банку отримувача перевіряє правильність заповнення в платіжних дорученнях реквізитів отримувачів: «Отримувач», «Код отримувача», «Рахунок отримувача», «Банк отримувача», списує кошти з кореспондентського рахунку та зараховує на відповідний балансовий рахунок кошти, одержані від уповноваженого банку платника, у разі відповідності реквізитів у платіжних дорученнях перераховує кошти з відповідного балансового рахунку на рахунки отримувачів, повертає банку платника реєстр виконаних платіжних доручень.
Детальний порядок здійснення безготівкових розрахунків регламентовано Інструкцією про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 № 163 (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), пункт 27 якої передбачає заповнення надавачем платіжних послуг реквізитів «дата прийняття до виконання» і «дата виконання» та засвідчення їх власноручним підписом уповноваженого працівника надавача платіжних послуг (зокрема, банку).
За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 30.01.2018 у справі №161/16891-15, банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
За висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18, від 28.08.2023 у справі № 206/3009/15, банківські виписки рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Судом також береться до уваги послідовна правова позиція Київського апеляційного суду, викладена, зокрема, у постановах від 24.12.2025 у справі 355/751/25, від 04.03.2026 у справі №355/466/25 при розгляді спорів у подібних правовідносинах.

Щодо правового регулювання питання відступлення прав вимоги за кредитним договором на умовах факторингу.
Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором (статті 514 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно із статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Норми процесуального права, що підлягають застосуванню.
Згідно із ч. 1, 5 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України (надалі також ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Стаття 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву.
Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Частинами 2, 3 ст. 12 ЦПК України унормовано, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За п. 2, 4, п. 6, п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.
За ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.
Як слідує із статей 280, 281 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 ЦПК України.

Зміст спірних правовідносин полягає у виконанні/невиконанні сторонами своїх зобов`язань за кредитним договором. Предметом позову є стягнення заборгованості позичальника (відповідача) внаслідок неповернення суми кредиту та несплати процентів річних, суми комісії.
У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості.

V. Мотивована оцінка аргументів учасників справи. Висновки суду за результатами розгляду позову.
За результатами дослідження фактичних обставин, що мають визначальне значення для розгляду цієї справи, зважаючи на докази, надані на їх підтвердження, а також застосувавши релевантні норми права, суд зазначає та виснує таке.
Судом встановлено, що договір про споживчий кредит №8825375 від 20.03.2024 підлягав укладенню між сторонами в електронній формі, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію».
В той же час, доданий до позовної заяви кредитний договір та вказані додатки до нього не містять даних про їх підписання одноразовим ідентифікатором, зазначення конкретного (індивідуального) номера такого ідентифікатора.
Позивачем також не доведено, що позивачу було направлено на його номер телефону одноразовий ідентифікатор, що відповідний номер телефону належить саме відповідачу і що саме на такий номер телефону був направлений одноразовий ідентифікатор для укладення та підписання кредитного договору.
Суд також зазначає, що позивачем не надано жодних доказів та/або відомостей щодо видачі кредитної картки на ім`я відповідача за кредитним договором, зокрема, картки за номером НОМЕР_2 , що зазначена у платіжному дорученні.
Більше того, як уже зазначав суд, на виконання ухвали Баришівського районного суду Київської області від 03.04.2026 листом вих. №20.1.0.0.0/7-260417/47536 від 22.04.2026 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» повідомило суд, що на ім`я  ОСОБА_1  в банку не емітовано картку № НОМЕР_2 (а саме означена картка вказана в кредитному договорі та саме на неї мали бути зараховані кредитні кошти відповідачу), означена картка не обслуговується за клієнтом ОСОБА_1 .
Що стосується копії платіжного доручення № 126059855 від 20.03.2024, наданого позивачем на підтвердження отримання кредитних коштів відповідачем, суд зауважує, що копія означеного платіжного доручення не містить відмітки про час його прийняття та виконання банком, не містить повного номера картки, що унеможливлює встановлення обставин отримання саме відповідачем,  ОСОБА_1 , кредитних коштів за договором про споживчий кредит №8825375 від 20.03.2024.
Позовна заява не містить доводів, яким чином позичальником здійснено акцепт договору, із застосуванням якого електронного підпису, із яким одноразовим ідентифікатором, який мав бути надісланий на конкретний номер телефону позичальника. Умови саме кредитного договору всієї означеної інформації не містять.
Крім того, відомість про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором та виписка з особового рахунка за кредитним договором, на які посилається позивач у позові, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» в позовній заяві, а отже, не є належними доказами наявності заборгованості. Зазначені документи створені первісним та новим кредитором, а, відтак, інформація, зазначена в них, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач.
Банківської виписки по кредитному рахунку клієнта  ОСОБА_1 за відповідний період з дати укладення кредитного договору по дату подання позову, що підтверджує рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщує записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, як належного доказу отримання кредитних коштів та заборгованості за ним, матеріали справи не містять.
Окремо суд зауважує, що надана позивачем відомість про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором не відображають рух коштів по банківському рахунку відповідача, тому суд у будь-якому випадку позбавлений можливості визначити дійсний розмір заборгованості  ОСОБА_1 перед первісним кредитором.
Суд наголошує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів від банківської установи щодо: 1) належності відповідачу картки за номером 414943*74; 2) належності відповідачу конкретного номеру телефону як фінансового; 3) банківської виписки по рахунку відповідача за період з дати укладення договору та по дату подання позову. Також позивачем не подано клопотання про витребування судом додаткових доказів з банківської установи (після отримання судом листа АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вих. №20.1.0.0.0/7-260417/47536 від 22.04.2026).
При цьому судом, з огляду та на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК, враховані висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, що наведені у розділі IV цього судового рішення.
Висновки суду у цьому рішенні відповідають також послідовній правовій позиції Київського апеляційного суду, викладеній, зокрема, у постановах від 24.12.2025 у справі 355/751/25, від 04.03.2026 у справі №355/466/25 при розгляді спорів у подібних правовідносинах.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд констатує недоведеність заявлених позовних вимог належними, допустимими та достатніми доказами, а саме, позивачем не було надано належних та достатніх доказів на підтвердження укладення кредитного договору відповідачем та надання відповідачу кредитних коштів і користування ними.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13 ЦПК України).
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст.13 ЦПК України).
Оскільки в матеріалах справи відсутня заява відповідача про визнання позову, саме позивач зобов`язаний довести обставини, на які він посилається, доказами, які позивач надає самостійно або шляхом витребування доказів судом.
Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для вмотивованого висновку суду про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, адже зазначені позивачем обставини ґрунтуються на припущеннях.
Відтак, суд доходить висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 КПК України.
Згідно із ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн. (а.с. 1), який, з огляду на відмову в позові, покладається на позивача.
Також, зважаючи на відмову в позові, витрати на професійну правничу допомогу теж покладаються на позивача.

Враховуючи все вищевикладене, керуючись ст. 1, 3, 12, 15, 16, 204, 207, 509, 510, 512-514, 525, 526, 527, 530, 549, 551, 610-612, 625-629, 638, 639, 641, 642, 1046, 1048 - 1050, 1054, 1055, 1077, 1078 ЦК України, ст. 2, 4, 10-13, 76-83, 89, 133, 141, 229, 258, 259, 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
Відповідачу направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, а відповідачем – в той же строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 24.08.2026.

Дані відносно позивача:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»
код ЄДРПОУ 35234236
банківські реквізити: рахунок НОМЕР_3 , банк отримувача - АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК»
місцезнаходження: вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, м. Львів, 7901.

Дані відносно відповідача:
ОСОБА_1 
ІНФОРМАЦІЯ_1 
РНОКПП: НОМЕР_4 
АДРЕСА_1 .

Суддя
Баришівського районного суду
Київської області Марина ЦИРУЛЕВСЬКА