ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 22-ц/821/1682/26 | Головуючий по першій інстанції
Справа № 712/14467/24 Категорія: 306000000 | Борєйко О.М.
| Доповідач в апеляційній інстанції
| Сіренко Ю.  В.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2026 року 

м. Черкаси 

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: 

Сіренка Ю.В., Новікова О.М., Фетісової Т.Л., 

секретар: Івануса А.Д.,

учасники справи:

позивач – ОСОБА_1 ,

відповідач – Комунальне некомерційне підприємство «Клінічний центр онкології, гематології, трансплантології та паліативної допомоги Черкаської обласної ради», 

особа, яка подає апеляційну скаргу – ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 травня 2026 року (у складі судді Борєйко О.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Клінічний центр онкології, гематології, трансплантології та паліативної допомоги Черкаської обласної ради» про визнання бездіяльності службових осіб,

в с т а н о в и в:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просив:
– зобов`язати відповідача припинити дії, які порушують гарантовані Конституцією України права пацієнта (надання відповідачем завідомо неправдивої інформації всупереч наявним документам/випискам/заключенням);
– визнати бездіяльність керівника Комунального некомерційного підприємства «КЦОГТПД Черкаської обласної ради» В. Парамонова (при неналежному контролі за виконанням службовими/посадовими особами своїх трудових обов`язків та невжитті заходів, спрямованих на недопущення заподіяння шкоди пацієнтам установи);
– скасувати довідку № 253 від 31 липня 2024 року, видану Комунальним некомерційним підприємством «КЦОГТПД Черкаської обласної ради» (як таку, що містить недостовірну інформацію та суперечить інформації, вказаній в медичних заключеннях/документах тощо) та встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначав, що є пацієнтом Комунального некомерційного підприємства «Клінічний центр онкології, гематології, трансплантології та паліативної допомоги Черкаської обласної ради» з 2019 року.
Лікарями КНП «Клінічний центр онкології, гематології, трансплантології та паліативної допомоги Черкаської обласної ради» протягом 2019-2023 років було встановлено діагноз, яким підтверджено наявність у позивача гематологічного захворювання. Проте, у 2024 році працівники КНП «Клінічний центр онкології, гематології, трансплантології та паліативної допомоги Черкаської обласної ради» відмовили позивачу у видачі довідки щодо діагнозу позивача для її пред`явлення до Державної установи «Інститут гематології та трансфузіології НАМН».
22 липня 2024 року та 02 серпня 2024 року позивач звернувся до КНП «Клінічний центр онкології, гематології, трансплантології та паліативної допомоги Черкаської обласної ради» із запитом (та після отримання відповіді – із претензією) стосовно надання довідки (затвердженої форми) щодо діагнозу, встановленого ОСОБА_1 лікарями КНП «Клінічний центр онкології, гематології, трансплантології та паліативної допомоги Черкаської обласної ради».
В подальшому, позивач отримав довідку № 253 від 31 липня 2024 року та лист про надання відповіді на претензію від 31 липня 2024 року за вих. № 1353/01-07, в яких, міститься інформація, яка, на думку позивача, є недостовірною та суперечить медичним документам, виданим позивачу протягом 2019-2023 років КНП «Клінічний центр онкології, гематології, трансплантології та паліативної допомоги Черкаської обласної ради».
Жоден запит позивача не розглянутий відповідачем належним чином; відповідей на питання, порушені позивачем у цих запитах, останнім не отримано.
Інформація, яка міститься в оскарженій довідці № 253 від 31 липня 2024 року, про відсутність підстав та даних для встановлення діагнозу позивачу, є недостовірною, оскільки КНП «Клінічний центр онкології, гематології, трансплантології та паліативної допомоги Черкаської обласної ради» у вересні 2022 року, червні 2023 року, листопаді 2023 року та квітні 2024 року позивачу були видані медичні документи із зазначеними у них діагнозами, встановленими ОСОБА_1 за результатами лікування та/або проведених лікарями оглядів останнього.
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.05.2026 у задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, на підставі досліджених доказів, дійшов висновку про те, що доводи, викладені в позовній заяві, фактично зводяться до незгоди позивача з діагнозом, який зазначений в оскаржуваній медичній довідці, виданій відповідачем на запит позивача.
Однак, суд виснував, що зазначення в оскаржуваній довідці про відсутність у позивача хронічного мієлопроліферативного захворювання станом на момент її складення, не є достатнім, достовірним доказом неправильності зазначеного у ній діагнозу, і, як наслідок, наявності в ній недостовірної інформації.
Також, на підставі поданих доказів, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем надано відповідь на запит позивача, яку оформлено у формі та протягом строку, про які просив позивач. Відтак, суд зазначив, що позовні вимоги про визнання бездіяльність керівника Комунального некомерційного підприємства «КЦОГТПД Черкаської обласної ради» задоволенню не підлягають.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач через підсистему «Електронний суд» подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким повністю задоволити позов.
Апеляційна скарга мотивована, зокрема, тими ж доводами що і позовна заява.
Також в обґрунтування зазначає, що оскаржуване судове рішення є незаконним, необґрунтованим, протиправним, прийнятим без належного дослідження матеріалів справи, що мають суттєве значення, та таким, що порушує права позивача як громадянина і пацієнта, гарантовані Конституцією України та Законом України «Про захист персональних даних».
Так, судом першої інстанції не надано значення тому факту, що в оскаржуваній довідці наявні дані які суперечать попереднім висновкам лікарів установи відповідача (надана недостовірна та нічим не підтверджена інформація), не витребувано докази, які мають суттєве значення для вирішення справи.
Звертає увагу суду на те, що медичні дані ОСОБА_1 , без його згоди було незаконно передано сторонній особі – адвокату відповідача, який не є лікуючим лікарем та медичним працівником.
07.07.2026 від відповідача на адресу Черкаського апеляційного суду через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи, вірно встановив фактичні обставини, належним чином оцінив подані сторонами докази та правильно застосував норми матеріального і процесуального права.
Зазначає, що відповідно до міжнародних рекомендацій та норм, у лікарів КНП «Клінічний центр онкології, гематології, трансплантології та паліативної допомоги Черкаської обласної ради» відсутні підстави для надання позивачу довідки з діагнозом «Істинна поліцитемія».
Відтак, відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити без змін оскаржуване рішення суду, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Заслухавши доповідь судді, позивача та представника відповідача – адвоката Ульянова С.М., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів доходить таких висновків.
Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.
Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судами при розгляді справ як джерело права.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статті 3 ЦК України та статей 2, 4, 5, 12, 13, 19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.
Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
Статтею 28 Конституції України визначено, що кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню або покаранню. Жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним, науковим або іншим дослідам.
У статті 55 Конституції України закріплено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до ст. ст. 3, 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Згідно зі статтею 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.
Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.
Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює.
Якщо недостовірна інформація міститься у документі, який прийняла (видала) юридична особа, цей документ має бути відкликаний.
Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила.
Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.
Відповідно до ст. 285 ЦК України, ст. 39 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» повнолітня фізична особа має право на достовірну і повну інформацію про стан свого здоров`я, у тому числі на ознайомлення з відповідними медичними документами, що стосуються її здоров`я.
Фізична особа має право на таємницю про стан свого здоров`я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при її медичному обстеженні (ст. 286 ЦК України).
Судом встановлено, що ОСОБА_1  є пацієнтом Комунального некомерційного підприємства «Клінічний центр онкології, гематології, трансплантології та паліативної допомоги Черкаської обласної ради» з 2019 року .
Лікарями КНП «Клінічний центр онкології, гематології, трансплантології та паліативної допомоги Черкаської обласної ради» протягом 2019-2023 років було встановлено діагноз, яким підтверджено наявність у позивача гематологічного захворювання.
22 липня 2024 року та 02 серпня 2024 року позивач звертався до КНП «Клінічний центр онкології, гематології, трансплантології та паліативної допомоги Черкаської обласної ради» із запитом (та після отримання відповіді із претензією) стосовно надання довідки (затвердженої форми) щодо діагнозу, встановленого ОСОБА_1 лікарями КНП «Клінічний центр онкології, гематології, трансплантології та паліативної допомоги Черкаської обласної ради».
01 серпня 2024 року позивач отримав довідку № 253 від 31 липня 2024 року та лист про надання відповіді на претензію від 31 липня 2024 року за вих. № 1353/01-07.
Позивач вважає, що інформація, яка міститься в оскарженій довідці № 253 від 31 липня 2024 року, про відсутність підстав та даних для встановлення ОСОБА_1 діагнозу мієлопроліферативного захворювання, є недостовірною, оскільки КНП «Клінічний центр онкології, гематології, трансплантології та паліативної допомоги Черкаської обласної ради» у вересні 2022 року, червні 2023 рок, листопаді 2023 року та квітні 2024 року позивачу були видані медичні документи із зазначеними у них діагнозами, встановленими позивачу за результатами лікування та/або проведених лікарями оглядів останнього.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.03.2026 зобов`язано КНП «Клінічний центр онкології, гематології, трансплантології та паліативної допомоги Черкаської обласної ради» надати суду копії всіх документів, що стали підставою для складання оскаржуваної довідки № 253 від 31 липня 2024 року.
Також в суді першої інстанції за клопотанням позивача були допитані свідки (лікарі КНП «Клінічний центр онкології, гематології, трансплантології та паліативної допомоги Черкаської обласної ради»).
Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 , зокрема, просив суд визнати бездіяльність керівника КНП «Клінічний центр онкології, гематології, трансплантології та паліативної допомоги Черкаської обласної ради».
Зазначав, що установою на його запит надано відповідь, яка оформлена неналежним чином.
Суд першої інстанції, дослідивши подані відповідачем документи, які стали підставою для складення та підписання кількома лікарями оскаржуваної медичної довідки № 253 від 31.07.2024 у відповідь на запит позивача ОСОБА_1 , дійшов обґрунтованого висновку щодо законності дій КНП «Клінічний центр онкології, гематології, трансплантології та паліативної допомоги Черкаської обласної ради» та правомірності оформлення довідки тимчасовою комісією. Зазначені висновки ґрунтуються на дотриманні вимог чинного законодавства.
Для видачі оскаржуваної довідки на підставі внутрішнього наказу КНП «Клінічний центр онкології, гематології, трансплантології та паліативної допомоги Черкаської обласної ради» № 257 була створена тимчасова комісія, яка оформила свій колегіальний висновок у вигляді довідки на підставі аналізу ретроспективних даних амбулаторної картки ОСОБА_1 , що повністю спростовує доводи скаржника про надання йому недостовірної інформації.
Колегія суддів зазначає, що лікарський висновок про відсутність станом на 2024 рік «критеріїв для діагнозу хронічного мієлопроліферативного захворювання», за своєю суттю є клінічним судженням (професійною думкою) спеціаліста. Як зазначав Верховний Суд у своїх постановах, вираження лікарем своєї професійної медичної думки (за умови відображення в документі повної інформації про дослідження) не є протиправним діянням. Суд не є медичним органом, не володіє спеціальними знаннями та не може втручатися в дискреційні межі оцінки лікарів.
Крім того, не погоджуючись зі змістом вказаної довідки, позивач в своїй позовній заяві просив скасувати довідку № 253 від 31 липня 2024 року КНП «Клінічний центр онкології, гематології, трансплантології та паліативної допомоги Черкаської обласної ради».
В обґрунтування зазначав, що така довідка містить недостовірну інформацію щодо наявного діагнозу позивача та суперечить іншим медичним документам, які були видані протягом 2019-2023 років.
Так, у довідці № 253 зазначений діагноз, згідно якого за результатами наявних в амбулаторній карті пацієнта та в медичній електронній системі закладу обстежень, згідно рекомендацій NCCN, пацієнт не має критеріїв, достатніх для діагнозу хронічного мієлопроліферативного захворювання; позивачу рекомендовано обстеження: еритропоетин сироватки, ПЛР, НВV, ЛДГ та консультація в ДУ «Інститут гематології та трансфузіології НАМН» Київ.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні вказаної позовної вимоги, зауважив, що зазначення в оскаржуваній довідці про відсутність у позивача діагнозу хронічного мієлопроліферативного захворювання не є достатнім та достовірним доказом неправильності вказаного у ній діагнозу і, як наслідок, наявності в ній недостовірної інформації, а й може свідчити, серед іншого, не тільки про неправильність діагнозу, зазначеного у раніше складених у 2022-2023 роках медичних документах, а й про одужання пацієнта (позивача) та бути допустимим, достовірним доказом ефективності раніше призначеного позивачу лікування.
Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись, з огляду на таке.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 12.02.2021 у справі № 820/5570/16, від 12.06.2020 у справі № 810/5009/18, надання оцінки діагнозу не належить до повноважень суду.
При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
При цьому, аналізуючи правові норми, які регулюють правовідносини, можна дійти висновку, що до власника закладу, або уповноваженого ними органу, або до вищестоящих органів (вищестоящих посадових осіб), або до суду можуть бути оскаржені саме рішення, дії чи бездіяльність осіб, які порушують права свободи та законні інтереси громадян.(Закон України «Основи законодавства України про охорону здоров`я»)
Апеляційний суд звертає увагу на те, що юридичним актом, який може бути оскаржений у судовому порядку, є офіційний письмовий документ державного чи іншого органу (посадової особи), виданий у межах його компетенції, визначеної законом, який має точно визначені зовнішні реквізити та породжує певні правові наслідки, створює юридичний стан, спрямований на регулювання суспільних відносин, має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин, поширює свою чинність на певний час, територію, коло суб`єктів. Медична документація таким критеріям не відповідає.
Порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту у спосіб, не передбачений ст.16 ЦК України, якщо такий є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.
Цивільним законодавством не передбачено такого способу захисту прав пацієнта, як скасування медичних довідок у судовому порядку. Суд загальної юрисдикції не наділений повноваженнями скасовувати медичні довідки чи медичні записи, а тому вказана вимога є неефективною та неналежною.
Отже, апеляційний суд доходить висновку про те, що обраний позивачем спосіб захисту, а саме скасування довідки № 253 від 31.07.2024, не може вважатися ефективним способом захисту порушеного права, у зв`язку із чим відсутні правові передумови для задоволення заявленої позовної вимоги.
Також апеляційний суд зазначає, що використання медичних документів у судовому процесі як доказів з метою захисту прав та інтересів відповідача не є розголошенням лікарської таємниці у розумінні ст. 286 ЦК України та ст. 40 Закону «Основи законодавства України про охорону здоров`я». Оскільки документи подавалися самим позивачем безпосередньо суду для встановлення обставин справи, дії представника відповідача є правомірними та охоплюються принципом змагальності сторін.
Позивач (пацієнт) ОСОБА_1 сам ініціював судовий спір, предметом якого є його медичний стан, дії КНП «Клінічний центр онкології, гематології, трансплантології та паліативної допомоги Черкаської обласної ради» щодо надання на виконання ухвали суду доказів (медичної документації) для спростування вимог позивача є законною та не може вважатися протиправним поширенням конфіденційної інформації.
Наведені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі доводи, суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
З огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позову, проте частково помилився у мотивах такої відмови. 
За таких обставин, мотивувальна частина рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині обґрунтування відмови у позові.
Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 травня 2026 року у даній справі змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених Цивільним процесуальним кодексом України.
Повний текст постанови складено 10 вересня 2026 року.

Судді Ю.В. Сіренко

Т.Л. Фетісова

О.М. Новіков