ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2026 р.  м. Київ Справа № 911/3741/25 

Господарський суд Київської області у складі судді Мальованої Л.Я. за участю секретаря судового засідання Ройляну В.К. розглянувши справу 

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська злагода", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВНВ Марія", Київська обл., м. Ірпінь 
про стягнення 27 628 грн. 74 коп.

Представники сторін:
позивача – Голуб Н. О.;
відповідача – не з`явився.

Обставини справи:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська злагода" звернулось до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВНВ Марія" про стягнення заборгованості за договором поставки №108 від 24.04.2024 року в розмірі 27 628 грн. 74 коп. з яких: 22 000, 00 грн. основного боргу, 3 328, 33 грн. пені, 596, 71 грн. 3 % річних та 1 703, 70 грн. інфляційних витрат.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином грошові зобов`язання по договору № 108 від 24.01.2024 року.
За клопотанням представника позивача розгляд справи здійснювався в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів та системи “EasyCon”.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача в засідання суду не з`явився, про причини неявки не повідомив суд належним чином, вимоги суду викладені в ухвалах від 22.12.2025 та 04.02.2026 не виконав.
Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд 

УСТАНОВИВ:

24.04.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська торгова Дистрибуційна компанія» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВНВ Марія» (покупець) було укладено договір поставки № 108 відповідно до п. 1.1. умов якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору. Покупець придбає товар виключно для комерційного використання та подальшої його реалізації суб`єктам господарювання роздрібної торгівлі, іншим суб`єктам господарювання, громадянам та кінцевим споживачам. 
Відповідно до п. 2.1. договору ціна, одиниця виміру кількості товару та загальна кількість товару зазначаються в накладних (далі за текстом – накладні), що є невід`ємною частиною цього договору. Сторони, підписуючи цей договір, згодні з тим, що накладна виконує за умовами цього договору функції специфікації і саме у накладній зазначається кількість товару, ціна та загальна сума партії товару, що постачається.
Згідно п. 5.2. договору остаточний термін оплати отриманої покупцем партії товару на банківський рахунок постачальника складає 3 (три) календарних днів з моменту одержання товару покупцем за накладною.
Даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 24.04.2026 року, а у частині розрахунків за поставлений товар – до моменту проведення остаточних розрахунків (п. 7.1. договору). 
На виконання умов договору постачальником 11.01.2025 було поставлено відповідачу товар на загальну суму 27 818 грн. 10 коп., що підтверджується видатковою накладною № 435 від 11.01.2025.
Як вбачається із матеріалів справи, за отриманий товар відповідач розрахувався частково, на суму 5 818 грн. 10 коп., а тому борг на день розгляду справи складає 22 000 грн. 00 коп.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. 
Згідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму; до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
10.03.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська торгова Дистрибуційна компанія» (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська Злагода» (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до п. 1.1. умов якого первісний кредитор передає належне йому право вимоги згідно з договорами поставки, які вказані в додатку № 1 до цього договору, укладені з боржниками, а новий кредитор приймає право вимоги, що належне первісному кредитору за основними договорами. 
Первісний кредитор передає право вимоги грошового зобов`язання новому кредитору, що виникла на підставі основних договорів, що на дату укладання цього договору становить 367 701 295, 29 грн. (п. 1.3. договору).
Перехід права вимоги від первісного кредитора до нового кредитора відбувається у момент підписання даного договору сторонами (п. 1.4. договору). 
Частиною 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 
Згідно з ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. 
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Статтею 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Враховуючи те, що відповідач не надав доказів погашення заборгованості за поставлений товар, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 22 000 грн. 00 коп. є обґрунтованими, а тому підлягають судом задоволенню.
Крім суми основного боргу позивач просить суд стягнути з відповідача 1 703 грн. 70 коп. інфляційних втрат та 596 грн. 71 коп. 3% річних. 
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов`язання з оплати поставленого товару, з нього на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України підлягає стягненню 1 703 грн. 70 коп. інфляційних втрат та 596 грн. 71 коп. 3% річних. 
Також позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 3 328 грн. 33 коп. за період з 15.01.2025 по 15.07.2025.
Обґрунтовуючи розмір нарахованої пені позивач посилається на п. 8.1. договору, в якому зазначено, що за порушення строків розрахунків, передбачених даним договором, покупець сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені в розмірі 0,2 % (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України) від суми заборгованості за кожен день прострочення розрахунків. 
Розрахунок пені відповідає матеріалам справи та підлягає судом задоволенню. 
У зв`язку тим, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, що призвело до необхідності позивачу звертатися з позовом до суду та здійснювати додаткові витрати на сплату судового збору, суд, відповідно до свого права, передбаченого ч. 9 ст. 129 ГПК України, покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 13 73-92, 129, 231 236-240 ГПК України, суд 

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВНВ Марія» (08205, Київська область, Бучанський район, м. Ірпінь, вул. Шевченка Тараса, буд. 16, оф. 1, код ЄДРПОУ 45235807) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська Злагода» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 154, офіс 5-3, код ЄДРПОУ 45522165) 22 000 (двадцять дві тисячі) грн. 00 коп. основного боргу, 3 328 (три тисячі триста двадцять вісім) грн. 33 коп. пені, 596 (п`ятсот дев`яносто шість) грн. 71 коп. – 3 % річних, 1 703 (одну тисячу сімсот три) грн. 70 коп. інфляційних втрат та 3 128 (три тисячі сто двадцять вісім) грн. 00 коп. судового збору. 

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 04.09.2026 року.

Суддя Л.Я. Мальована