Справа № 2-1028/2011p.
Провадження № 2/202/907/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2026 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі 
головуючого: судді Мариніна О.В.
за участі: секретаря судового засідання Пєшкічевої А.Ю. 
представника позивача Демарчук Н.О.
відповідача ОСОБА_1 
представника відповідача ОСОБА_2 
розглядаючи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 11176212000 від 26.06.2007 року,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» звернулося до суду з позовом, який в подальшому уточнило заявою про зміну позовних вимог, до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , в якому, з урахуванням уточнень, просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ТОВ «Дебт Форс» заборгованість у розмірі 28 210,52 швейцарських франків, що станом на дату подання заяви еквівалентно 1 461 869,15 грн (курс НБУ станом на 22.09.2025: 1 швейцарський франк — 51,82 грн) та стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача судові витрати. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 26.06.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі — АКІБ «УкрСиббанк», банк) та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 11176212000, за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 23 860,00 швейцарських франків (еквівалент 94 000,00 грн за курсом НБУ на день укладення договору) зі строком повернення до 25.06.2014.
З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором в той же день, 26.06.2007, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 11176212000/П, за умовами якого поручитель зобов`язалась відповідати перед кредитором солідарно з боржником у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій та можливих збитків.
У зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.08.2013 у справі № 2-1028/2011 було стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 11176212000 від 26.06.2007 у розмірі 229 959,15 грн. 
Позивач зазначив, що ПАТ «УкрСиббанк», скориставшись правом, наданим ст. ст. 512, 514 ЦК України, відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за кредитним договором № 11176212000, внаслідок чого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло статусу кредитора щодо боржників.
У подальшому ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору № 10-03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 відступило належне йому право вимоги до боржників ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Товариству з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Фінанс», яке, своєю чергою, за договором № 16-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 16.05.2023 відступило вказане право вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» — позивачу у цій справі. Факт передачі прав вимоги, в тому числі щодо боржників ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , підтверджується актом приймання-передачі реєстру боржників від 16.05.2023 до договору № 16-05/23.
Таким чином, за твердженням позивача, ТОВ «Дебт Форс» набуло статусу кредитора ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за кредитним договором № 11176212000 від 26.06.2007, заборгованість за яким станом на дату подання заяви про зміну позовних вимог становить 28 210,52 швейцарських франків, що підтверджується долученим до матеріалів справи розрахунком заборгованості.
Відповідач ОСОБА_1 та її представник — адвокат Горовий С.О. — проти позову в частині вимог до ОСОБА_1 заперечували, подавши відзив на позовну заяву (з урахуванням заяви про зміну позовних вимог), в якому зазначили таке.
Відповідач вказала, що жодних договірних відносин з АКІБ «УкрСиббанк» вона не мала, договору поруки № 11176212000/П від 26.06.2007 чи будь-якого іншого договору поруки з банком не укладала та не підписувала. Позивачем та його правонаступниками до суду не надано оригіналу спірного договору поруки, а також не надано оригіналу (чи належно засвідченої копії) позовної заяви ПАТ «УкрСиббанк», на підставі якої було ухвалено заочне рішення від 19.08.2013, що, на переконання відповідача, унеможливлює перевірку судом обставин виникнення солідарного обов`язку поручителя та позбавляє відповідача можливості довести обставину непідписання нею спірного договору.
У зв`язку з наведеним відповідач ОСОБА_1 просила відмовити в задоволенні позовних вимог у частині солідарного стягнення з неї на користь позивача грошових коштів за невиконання позичальником ОСОБА_3 вимог (умов) кредитного договору № 11176212000 від 26.06.2007.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив таке.
26.06.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі — АКІБ «УкрСиббанк», банк) та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 11176212000, за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 23 860,00 швейцарських франків (еквівалент 94 000,00 грн за курсом НБУ на день укладення договору) зі строком повернення до 25.06.2014.
З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором в той же день, 26.06.2007, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 11176212000/П, за умовами якого поручитель зобов`язалась відповідати перед кредитором солідарно з боржником у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій та можливих збитків.
Заочним рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 19.08.2013 року по цивільній справі № 2-1028/2011 за позовною заявою ПАТ «УкрСиббанк» з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за кредитним договором № 11176212000 від 26.06.2007 року в розмірі 229 959,15 грн.
Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпра від 27.06.2025р відновлено втрачене судове провадження №2-1028/2011 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині наявних у сторін документі.
Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпра від 08.08.2025р скасоване заочне рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 19.08.2013 року у справі № 2-1028/2011 за позовною заявою ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 11176212000 від 26.06.2007 року в розмірі 229 959,15 грн.
Судом встановлено, що ПАТ «УкрСиббанк» відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України та відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право грошової вимоги до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 за Кредитним договором №11176212000 при цьому, Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло статусу Кредитора по відношенню до Боржників.
В подальшому Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» скористалося своїм правом згідно ст. ст. 512, 514 ЦК України та відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «КАМПСІС ФІНАНС» згідно Договору №10- 03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 року право грошової вимоги до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 за Кредитним договором №11176212000 при цьому, Товариство з обмеженою відповідальністю «КАМПСІС ФІНАНС» набуло статусу Кредитора по відношенню до Боржників.
Між Товариством з обмеженою відповідальністю «КАМПСІС ФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» 16.05.2023 року укладено Договір №16-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 16.05.2023 року, відповідно до якого Товариством з обмеженою відповідальністю «КАМПСІС ФІНАНС» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС», а Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №11176212000| при цьому, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» набуло статусу Кредитора по відношенню до Боржників.
Судом встановлено, що оригінал кредитного договору № 11176212000 від 26.06.2007 разом з додатками подавався АТ «УкрСиббанк» до матеріалів справи № 2-1028/2011 ще в 2012 році на виконання ухвали суду від 23.11.2011 (розділ 2 цього рішення), а копія цього договору наявна в матеріалах цієї справи. Факт укладення кредитного договору, отримання ОСОБА_3 кредитних коштів та наявність заборгованості відповідачем ОСОБА_3 у цій справі не спростовано; заперечень щодо розрахунку заборгованості, автентичності свого підпису на кредитному договорі або доказів погашення заборгованості (повністю чи частково) відповідачкою до суду не подано.
Згідно з долученим до заяви про зміну позовних вимог розрахунком заборгованості, станом на дату подання цієї заяви заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором № 11176212000 від 26.06.2007 становить 28 210,52 швейцарських франків, що є еквівалентом 1 461 869,15 грн за курсом НБУ станом на 22.09.2025 (1 швейцарський франк — 51,82 грн).
Відповідно до частини 1 статті 1054, статті 526 ЦК України зобов`язання за кредитним договором мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору; за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість та наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Дебт Форс» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Щодо позовні вимоги до стягнення з ОСОБА_1 як поручителя по кредитному договору суд зазначає наступне.
З відновлених судом документів вбачається :
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.11.2011 у справі № 0417/2-1028/2011 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором призначено судову почеркознавчу експертизу для вирішення питань: 1) чи виконаний підпис у договорі поруки № 11176212000/П від 26.06.2007 ОСОБА_1 ; 2) чи виконаний підпис у договорі про надання споживчого кредиту № 11176212000 від 26.06.2007 ОСОБА_3 . Цією ж ухвалою провадження у справі зупинено.
На виконання зазначеної ухвали представник позивача — АТ «УкрСиббанк» — листом від 21.03.2012 № 26-52-481, адресованим судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Морозу В.П., надав суду оригінали: договору про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу № 11176212000 від 26.06.2007 з усіма додатками (графіком погашення кредиту, заявою на видачу траншу, додатковою угодою від 26.06.2007) та договору поруки № 11176212000/П від 26.06.2007.
07.08.2012 провадження у справі поновлено, а 19.08.2013 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська ухвалено заочне рішення, яким солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 229 959,15 грн. 
Текст заочного рішення не містив жодних посилань на висновок призначеної почеркознавчої експертизи, а відомості про факт її фактичного проведення та її результати в матеріалах справи відсутні.
Відповідач ОСОБА_1 дізналася про існування вказаного заочного рішення лише 31.10.2023 (з повідомлення застосунку «Дія» про слухання іншої справи) та звернулася до суду із заявою про його перегляд, зазначивши, зокрема, що в ході розгляду справи у 2011 році особисто надавала суду вільні та експериментальні зразки свого підпису і почерку для проведення призначеної експертизи, однак з висновком експерта ознайомлена не була, а після зупинення провадження до суду більше не викликалася і про подальший рух справи не повідомлялася.
Матеріали цивільної справи № 2-1028/2011, включно з наданими у 2012 році оригіналами кредитного договору та договору поруки, а також матеріали призначеної у 2011—2012 роках почеркознавчої експертизи, на час розгляду цієї справи відсутні, оскільки знищені у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання судових справ, що підтверджується відповіддю Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.11.2023 № 2-1028/2011р./22648/2023.
Ухвалою суду від 27.06.2025 відновлено втрачене судове провадження у справі № 2-1028/2011 у порядку, передбаченому главою 2 розділу IV ЦПК України, у частині наявних в учасників справи процесуальних документів, а також судового рішення, наявного в Єдиному державному реєстрі судових рішень (яке, як зазначено вище, згодом скасоване). Самі оригінали кредитного договору та договору поруки, а також матеріали проведеної у 2011—2012 роках почеркознавчої експертизи до складу відновленого провадження не увійшли, оскільки не збереглися в жодного з учасників справи.
У межах відновленого та поновленого судового провадження позивач ТОВ «Дебт Форс», яке набуло статусу кредитора в порядку правонаступництва, звернулося із заявою про зміну позовних вимог.
Як вбачається з відновлених судом документів, представник позивача звертався до Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (далі — ДніпроНДІСЕ) з адвокатським запитом від 26.09.2025 № 1308-24 щодо надання інформації про те, чи проводилася Дніпро НДІСЕ протягом листопада 2011 року — серпня 2012 року на підставі ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.11.2011 у цивільній справі № 2-1028/2011 (розділ 2 цього рішення) почеркознавча експертиза підпису, нібито вчиненого ОСОБА_1 у договорі поруки № 11176212000/П від 26.06.2007, а також про надання копії висновку такої експертизи (за наявності).
Листом Дніпро НДІСЕ повідомлено, що надати запитувану інформацію та копії документів неможливо у зв`язку зі знищенням експертних (наглядових) проваджень за 2010—2012 роки, здійсненим у 2018 році згідно з актом № 1 «Про вилучення для знищення справ (документів), не внесених до Національного архівного фонду» від 26.03.2018, у зв`язку із закінченням встановленого п`ятирічного строку зберігання таких проваджень.
Отже, судом встановлено, що, хоча оригінал договору поруки № 11176212000/П від 26.06.2007 і подавався банком до матеріалів справи № 2-1028/2011 ще в 2012 році саме для цілей проведення призначеної судом почеркознавчої експертизи, на момент розгляду цієї справи відсутня будь-яка об`єктивна можливість підтвердити чи спростувати факт фактичного проведення такої експертизи або встановити її висновки, оскільки, в тексті заочного рішення від 19.08.2013 будь-які посилання на висновок експерта відсутніта матеріали справи № 2-1028/2011 за 2011—2012 роки, в тому числі надані банком оригінали, а також наглядові (експертні) провадження ДніпроНДІСЕ за цей період знищені/
До матеріалів цієї (відновленої) справи додано лише копію договору поруки, а не його оригінал.
Відповідно до частин 1, 2 статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору; письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Частиною 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи. 
Оскільки заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.08.2013 у справі № 2-1028/2011 скасоване в установленому законом порядку і в законну силу не набрало, обставини, викладені в його мотивувальній частині, преюдиційного значення для цієї справи не мають і підлягають встановленню судом на підставі наявних у у само цієї справі доказів.
Частинами 1, 2 статті 547 ЦК України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до частини 2 статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину встановлена законом (нікчемний правочин), визнання такого правочину недійсним судом не вимагається; у разі спору щодо правових наслідків нікчемного правочину суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині рішення підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 26 травня 2021 року у справі № 552/6884/19 (провадження № 61-15466св20) зазначив, що правовим наслідком недодержання письмової форми правочину про забезпечення виконання зобов`язання є його нікчемність, і, врахувавши конкретні обставини справи та процесуальну поведінку відповідача щодо ненадання оригіналу оспорюваного договору поруки, дійшов висновку, що такі дії відповідача (кредитора) свідчать про ухилення від надання суду оригіналу договору поруки, необхідного для призначення та проведення почеркознавчої експертизи, що унеможливило проведення такої експертизи, яка мала визначальне значення для встановлення обставин справи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) вказано, що недійсним є правочин, недійсність якого встановлена законом (нікчемний правочин), і в такому разі визнання його недійсним судом не вимагається; якщо недійсність правочину встановлена законом, позовна вимога про визнання його недійсним не є належним способом захисту права чи інтересу.
Аналогічний підхід щодо наслідків неможливості підтвердження кредитором справжності підпису поручителя для цілей проведення судової почеркознавчої експертизи та кваліфікації відповідного правочину як нікчемного через недодержання письмової форми викладено також у постановах Верховного Суду від 13 березня 2025 року у справі № 760/20898/21 (провадження № 61-2362св24) та від 08 липня 2026 року у справі № 546/192/23 (провадження № 61-2211св25).
Застосовуючи наведену правову позицію до обставин цієї справи, суд враховує, що хоча оригінал договору поруки № 11176212000/П від 26.06.2007 у 2012 році і подавався первісним кредитором (АТ «УкрСиббанк») до матеріалів справи № 2-1028/2011 саме для проведення почеркознавчої експертизи, однак: відомості про результати такої експертизи в матеріалах справи, сам оригінал договору поруки та матеріали проведеної експертизи на час розгляду цієї справи не збереглися,ані позивач ТОВ «Дебт Форс», ані його попередники в порядку правонаступництва (ТОВ «Вердикт Капітал», ТОВ «Кампсіс Фінанс»), набуваючи право вимоги за кредитним договором, оригіналу договору поруки не отримали та суду не надали. 
За таких обставин відповідач ОСОБА_1 з незалежних від неї причин позбавлена можливості довести факт непідписання нею спірного договору поруки шляхом проведення почеркознавчої експертизи, а ризик неможливості підтвердження автентичності підпису поручителя, з огляду на наведену практику Верховного Суду, покладається на кредитора та його правонаступників, які набули право вимоги за кредитним договором, не забезпечивши збереження та передачу документів, необхідних для доведення обставин, на яких ґрунтується це право.
Ненадання позивачем оригіналу договору поруки, необхідного для перевірки та встановлення факту його підписання відповідачем, суд розцінює як недоведеність позивачем додержання письмової форми правочину щодо забезпечення виконання зобов`язання ОСОБА_3 перед кредитором, а відтак — як підставу вважати договір поруки № 11176212000/П від 26.06.2007 нікчемним в силу приписів частини 2 статті 547 ЦК України. 
Оскільки нікчемний правочин не породжує прав та обов`язків сторін, позовні вимоги ТОВ «Дебт Форс» до ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості, що ґрунтуються на такому правочині, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволено лише щодо відповідача ОСОБА_3 , а в задоволенні вимог до ОСОБА_1 відмовлено, судові витрати позивача (судовий збір у розмірі 1700,00 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн, а всього 1820,00 грн) підлягають стягненню лише з відповідача ОСОБА_3 , до якої позов задоволено, та не підлягають покладенню на відповідача ОСОБА_1 .
Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави; за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Оскільки остаточний розмір таких витрат та докази на його підтвердження (договір, акт наданих послуг, розрахунок) на момент ухвалення цього рішення позивачем у повному обсязі не подано (заявлено орієнтовний розмір 20 000,00 грн), питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає вирішенню судом додатково в порядку частини 8 статті 141 ЦПК України після подання позивачем відповідної заяви з підтверджуючими доказами протягом п`ятнадцяти днів з дня ухвалення цього рішення. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 137, 141, 175, 177, 178, 259, 263—265, 273 ЦПК України, статтями 215, 509, 512, 514, 526, 546, 547, 553, 554, 626, 1054 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості — задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (ЄДРПОУ 43577608) заборгованість у розмірі 28 210,52 швейцарських франків, що еквівалентно 1 461 869,15 грн (курс НБУ станом на 22.09.2025: 1 швейц. франк — 51,82 грн).
У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) — відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» судові витрати у розмірі 1700 грн судового збору та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення, а всього 1820,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У відповідності до абз. 2 ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 28 серпня 2026.

Суддя        О.  В.  Маринін