Справа № 673/311/26 
Провадження № 2/673/494/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
22 липня 2026 р. м. Деражня

Деражнянський районний суд Хмельницької області 
в складі: головуючого судді – Мартинюка В.Б.,
за участю: секретаря судового засідання – Капітана В.А.,

розглянувши в м. Деражня в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
У березні 2026 року ТОВ «ФК Єврокредит» звернулось до суду з вищевказаним позовом та просить суд стягнути з відповідача 15 980,09 грн заборгованості за кредитним договором № 257-008-850-2-19-Г та понесені судові витрати у розмірі 2662,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11200,00 гривень.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07.10.2019 року АТ «МЕГАБАНК» та відповідач уклали кредитний договір № 257-008-850-2-19-Г. За умовами укладеного кредитного договору, кредитодавець (Банк) надає кредитні кошти, в сумі та на умовах визначених договором, які позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі згідно з додатками до договору. У відповідності до вказаних умов: кредит надається строком до 06.10.2021 року; загальний розмір кредиту складає 10775,86 грн; процентна ставка 39% річних. Після укладення кредитного договору банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі. Однак, позичальник належним чином умови кредитного договору не виконував і не сплачував всі узгоджені платежі на погашення кредитної заборгованості. 03.09.2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024 року, між АТ «МЕГАБАНК» та ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» був укладений договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги. Таким чином, новий кредитор ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» набув право вимоги до боржників за основними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 257-008-850-2-19-Г від 07.10.2019 року. 27.12.2024 року ТОВ«ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» уклало з ТОВ «ФК Єврокредит» Договір № 1/12 про відступлення прав вимоги. Таким чином, відповідно до умов Договору № 1/12 ТОВ «ФК Єврокредит» набуло право вимоги і є поточним кредитором щодо заборгованості боржників за основними договорами , в тому числі і за договором № 257-008-850-2-19-Г від 07.10.2019 року. Загальна сума заборгованості становить 15980,09 грн, з яких 6839,90 грн заборгованість за кредитом; 9140,19 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. В добровільному порядку відповідач не погасив вказану заборгованість, тому змушені звернутися до суду з вказаним позовом і просять стягнути з відповідача вказану заборгованість.
Ухвалою судді від 30 березня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.
Представник позивача в судове засідання не з`явився. У позовній заяві просив розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу суду поштовим зв`язком подав відзив на позов, у якому просив позовні вимоги задовольнити частково: стягнути заборгованість за тілом кредиту в сумі 6839,90 грн, у задоволенні вимог про стягнення відсотків відмовити повністю, а розмір витрат на правничу допомогу зменшити до 1000,00 грн. Також просив розглядати справу за його відсутності, врахувати поданий відзив та додані до нього документи.
У відзиві свою позицію мотивував тим, що кредитні кошти були отримані ним на лікування його дитини. На підтвердження зазначених обставин до відзиву додав відповідні медичні документи, зокрема витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи та медичний висновок за формою № 131 щодо стану здоров`я дитини.
Крім того, у відзиві зазначив, що умови кредитного договору в частині нарахування відсотків є несправедливими, а розмір заявленої до стягнення заборгованості є надмірним і таким, що не відповідає принципам розумності та справедливості.
Враховуючи те, що сторони до суду не з`явились, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами.
Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, доходить до такого.
Судом встановлено, що 07.10.2019 АТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 257-008-850-2-19-Г (з ануїтентними платежами), за умовами якого кредитодавець надає кредитні кошти в сумі та на умовах визначених договором, які позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі згідно з додатками до цього договору п. 1.1.
Кредит надається на строк з 07.10.2019 по 06.10.2021 включно п. 2.2 кредитного договору.
Загальний розмір кредиту становить 10775,86 грн (п.2.3 кредитного договору).
Процентна ставка за користування кредитом, що нараховується на суму заборгованості (фіксована) становить 39% п. 2.4. кредитного договору.
Загальна вартість кредиту на дату укладення договору становить 16017,10 грн (п.2.6 кредитного договору).
Процентна ставка за користування кредитом понад строк, вказаний в п.2.13. договору становить 0,1% річних п.2.11 кредитного договору.
Як встановлено п. 2.9. кредитного договору розмір щомісячного платежу, який включає суму ануїтетного платежу (крім першого та останнього) та суму щомісячної комісійної винагороди, сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця, становить 659,78 грн.
Підпунктами 3.1.1. та 3.1.2. п. 3.1. кредитного договору передбачено, що кредитодавець зобов`язується для обліку кредиту відкрити позичковий рахунок № НОМЕР_1 , для обліку нарахованих процентів за кредитом відкрити рахунок № НОМЕР_2 .
Як вбачається з п. 7.1 кредитного договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє 06 жовтня 2024 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань за ним.
07.10.2019 між сторонами підписано Паспорт споживчого кредиту, в якому обумовлено всі істотні умови кредитування.
Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, що підтверджується виписками по рахункам за період з 07.10.2019 по 02.12.2022 та за період з 03.12.2022 по 03.09.2024.
Розрахунок заборгованості за кредитним договором № 257-008-850-2-19-Г від 07.10.2019 свідчить про те, що станом на 03.09.2024 загальна сума заборгованості становить 15980,09 грн, з яких: сума заборгованості за основним боргом 6839,90 грн, сума заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 9140,19 грн.
09.07.2024 відбувся електронний аукціон з продажу право вимоги за кредитними договорами. Відповідно до протоколу електронного аукціону №GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024 переможцем аукціону визначено ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс».
03.09.2024 АТ «Мегабанк» та ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» уклали договір № GL1N426240 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, за цим договором в порядку та на умовах, визначеним цим договором, банк відступає шляхом продажу новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором права вимоги банку до боржників, зазначених у додатку № 1, додатку № 2 до цього договору.
Відповідно до Витягу з додатку № 1 до договору № GL1N426240 про відступлення права вимоги від 03.09.2024 АТ «Мегабанк» відступило ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» право вимоги, зокрема за кредитним договором №257-008-850-2-19-Г від 07.10.2019 , боржником за яким є ОСОБА_1 , в сумі 15980,09 грн, яка складається з: 6839,90 грн - заборгованість за основним боргом; 9140,19 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками.
27.12.2024 ТОВ «ФК «Єврокредит» та ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» уклали договір № 1/12 про відступлення прав вимоги, за цим договором в порядку та на умовах, визначеним цим договором, первісний кредитор відступає новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору
Відповідно до Витягу з додатку № 1 до договору № 1/12 про відступлення права вимоги від 27.12.2024 ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» відступило ТОВ «ФК «Єврокредит» право вимоги, зокрема за кредитним договором №257-008-850-2-19-Г від 07.10.2019 , боржником за яким є ОСОБА_1 , в сумі 15980,09 грн., яка складається з: 6839,90 грн. - заборгованість за основним боргом; 9140,19 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За частиною 1 статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до частини 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Таким чином, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21, пункт 38) навела такі ознаки, що притаманні договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.
Згідно з статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Так, 03.09.2024 АТ «Мегабанк» та ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» уклали договір № GL1N426240 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, за цим договором в порядку та на умовах, визначеним цим договором, банк відступає шляхом продажу новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором права вимоги банку до боржників, зазначених у додатку № 1, додатку № 2 до цього договору.
Відповідно до Витягу з додатку № 1 до договору № GL1N426240 про відступлення права вимоги від 03.09.2024 АТ «Мегабанк» відступило ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» право вимоги, зокрема за кредитним договором №257-008-850-2-19-Г від 07.10.2019 , боржником за яким є ОСОБА_1 , в сумі 15980,09 грн., яка складається з: 6839,90 грн. - заборгованість за основним боргом; 9140,19 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками.
27.12.2024 ТОВ «ФК «Єврокредит» та ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» уклали договір № 1/12 про відступлення прав вимоги, за цим договором в порядку та на умовах, визначеним цим договором, первісний кредитор відступає новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору
Відповідно до Витягу з додатку № 1 до договору № 1/12 про відступлення права вимоги від 27.12.2024 ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» відступило ТОВ «ФК «Єврокредит» право вимоги, зокрема за кредитним договором № 257-008-850-2-19-Г від 07.10.2019 , боржником за яким є ОСОБА_1 , в сумі 15980,09 грн., яка складається з: 6839,90 грн. - заборгованість за основним боргом; 9140,19 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками.
Зважаючи, що умови договору про відступлення права вимоги виконано сторонами, вартість, обумовлена договором, сплачено ТОВ «ФК Єврокредит», в судовому порядку вказаний правочин не оскаржено, суд вважає, що позивач набув право вимоги до відповідача на законних підставах.
У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у відповідності до умов договору.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, як передбачено ст. 527 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з п. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України, позичальник за кредитним договором зобов`язаний повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі та на умовах встановлених договором.
Всупереч умовам Кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора.
Вказані обставини підтверджуються: договором №257-008-850-2-19-Г від 07.10.2019; паспортом споживчого кредиту; заявою №211056 на отримання кредиту на споживчі цілі у АТ «МЕГАБАНК».
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Стосовно заборгованості відповідача за відсотками суд зазначає таке.
Судом встановлено, що кредитний договір № 257-008-850-2-19-Г ОСОБА_1 підписав 07 жовтня 2019 року власноручно.
З наданих позивачем банківських виписок за періоди з 07.10.2019 по 02.12.2022 та з 03.12.2022 по 03.09.2024 щодо рахунку відповідача, відкритого в АТ «МЕГАБАНК», вбачається, що відповідач систематично виконував зобов`язання за кредитним договором. Зокрема, відповідач неодноразово здійснював грошові перекази на погашення кредитної заборгованості, сплативши загалом 6 912,14 грн.
Належне виконання відповідача підтверджується призначеннями сплачених платежів, де чітко зазначено: «погашення заборгованості по рахунку НОМЕР_3 згідно з угодою № 257-008-850-2-19-Г від 07.10.2019» та «сплата нарахованих відсотків згідно з угодою № 257-008-850-2-19-Г від 07.10.2019». Зазначене свідчить про виконання відповідачем своїх зобов`язань.
Разом з тим, з наданих виписок випливає, що нарахування процентів за договором здійснювалося до 03.01.2023. 
Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. При цьому суд зазначив, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки.
У постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду висловила правову позицію, згідно якої надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондується жодному праву кредитодавця. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання.
На підставі вищевикладеного, при визначенні розміру процентів, які підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує, що нарахування процентів може здійснюватися лише в межах строку кредитування.
Як вбачається з умов п.2.2. кредит надається на строк: з 07.10.2019 до 06.10.2021.
Отже, заявлена позивачем до стягнення сума процентів у розмірі 9 140,19 грн є необґрунтованою та безпідставною, оскільки суперечить умовам самого Кредитного договору та Графіку платежів, якими передбачено загальний розмір процентів лише у сумі 5 241,24 грн.
З огляду на викладене, загальна сума фактично внесених відповідачем коштів (6912,14 грн) повністю покриває та навіть перевищує розмір процентів, визначений умовами договору та графіком платежів (5241,24 грн). Отже, заборгованість відповідача по сплаті відсотків за вказаним кредитним договором повністю відсутня.
Отже, позовні вимоги Позивача в частині стягнення відсотків є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
У постановах Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18, від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14-ц, від 17.12.2020 у справі № 278/2177/15-ц, від 22.04.2024 року у справі № 559/1622/19 зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Згідно із зазначеними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом із тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Як вбачається з виписки по рахунку, станом на кінець звітного періоду 02.12.2022 дебетові та кредитові обороти узгоджуються між собою (збігаються), що свідчить про їх балансування, що свідчить про відсутність сальдо.
Ураховуючи наявні у матеріалах справи докази, які підтверджують факт надання відповідачу кредитних коштів, а також з огляду на те, що відповідач неодноразово поповнював картковий рахунок, вносив грошові кошти у рахунок погашення кредитної заборгованості, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту є такою, що підтверджується матеріалами справи, ґрунтується на належних та допустимих доказах, які узгоджуються між собою.
Як зазначив позивач у позовній заяві, всі нарахування за кредитним договором здійснювались безпосередньо Акціонерним товариством «МЕГАБАНК».
З довідки-розрахунку, складеної Акціонерним товариством «МЕГАБАНК», встановлено, що станом на 03 вересня 2024 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 257-008-850-2-19-Г від 07 жовтня 2019 року становить 15980,09 гривні, з яких: 6839,90 гривень - заборгованість за основним боргом, 9140,19 гривень - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками.
Суд зазначає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 257-008-850-2-19-Г від 07 жовтня 2019 року, який складений первісним кредитором Акціонерним товариством «МЕГАБАНК», не може вважатись достатнім доказом на підтвердження правильності нарахування заборгованості за відсотками, оскільки не містить відомостей про періоди нарахування відсотків, розмір процентної ставки, залишку основного боргу, з якого здійснювалося нарахування, формули або способу обчислення сум відсотків тощо.
Отже, детального розрахунку суми заборгованості за зазначеною вище опцією позивачем суду не надано.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач здійснював платежі, які зараховувалися в рахунок сплати відсотків за користування кредитом. За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення нарахованих відсотків у розмірі 9140,19 гривень.
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, суд доходить до такого.
Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Статтею 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову -на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до правової позиції викладеної у Додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Таким чином, суд вважає, що розмір гонорару адвоката у сумі 11200,00,00 грн не співмірний зі складністю справи, яка відповідно до положень ЦПК України є малозначною, розглядається у порядку спрощеного позовного провадження на підставі наявних у справі матеріалів, а також часом, необхідним представнику позивача для вчинення відповідних процесуальних дій.
Враховуючи викладене, суд зазначає, що витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4000,00 грн є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, з відповідача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених вимог, тобто у сумі 1712 грн (400 : 100 х 42,8). 
Відповідно до частин першої та другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ураховуючи, що за результатами розгляду справи позовна заява підлягає частковому задоволенню, суд, керуючись положеннями статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, уважає за необхідне здійснити розподіл судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги судом задоволено частково, що становить 42,8 %, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 1139,51 гривень (2 662,40 х 42,8 : 100).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 128, 131, 141, 223, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-
у х в а л и в :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Єврокредит» суму заборгованості в розмірі 6839,90 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Єврокредит» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1139,51 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 1712 гривень.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду . Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Інформація про учасників справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Єврокредит», ЄДРПОУ 40932411, місцезнаходження за адресою: м. Дніпро, пров. Ушинського, буд.1, офіс 105.
відповідач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 27.07.2026 року. 
Суддя: | | В. Б. Мартинюк