КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа №752/2326/26 | Головуючий у І інстанції: Бушеленко О.В.
Провадження №33/824/3242/2026 |
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2026 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника Шимка А.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 04травня 2026 року,
ВСТАНОВИВ:
Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 04 травня 2026 рокуОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченихст.124, ч.1 ст.130КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення,з урахуванням положень ст.36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, захисник Шимко А.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, а провадження закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу вказаних адміністративних правопорушень.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник стверджує, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, з підстав неправильного застосування матеріального права та порушення норм процесуального закону, невідповідності висновків суду фактичним обставинам провадження.
За доводами захисника, при розгляді справи суд допустив неповноту судового розгляду та не з`ясував всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. 
Зокрема, як вважає апелянт, матеріали справи про адміністративне правопорушення не тільки не доводять керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а й спростовують це: наявний у справі запис не охоплює тих подій, про які йде мова у протоколі.
Також захисник звертає увагу на те, що на відеозаписі зафіксовано, як на місці події свідки повідомляли працівників поліції, що вони не бачили, хто саме перебував за кермом автомобіля.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Шимка А.О. на підтримку поданої апеляційноїскарги, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він09 січня 2026 року о 00 год. 10 хв. у місті Києві по вул. Заболотного, 15-Д, керуючи автомобілем «ToyotaCamry»д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення п.п. 2.3Б, 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не обрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на перешкоду, а саме: бордюрний камінь, тобто скоїв дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальним збитками, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Крім цього, ОСОБА_1 09 січня 2026 року о 00 год. 10 хв. у місті Києві по вул. Заболотного, 15-Д, керувававтомобілем «ToyotaCamry»д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння,в порушення п.2.5 ПДР від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи та дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.
Пунктом 2.3Б Правил дорожнього руху України встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Пункт 12.1 ПДР передбачає, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Пунктом 12.3 ПДР встановлено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Статтею 124 КУпАП передбачається покарання за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За висновками суду, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченого ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується належними та допустимими доказами, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №562294 від 09.01.2026 та протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №562288 від 09.01.2026, складеними уповноваженою на те особою, які відповідають вимогам ст.256 КУпАП та містять усі необхідні дані, на підставі яких можливо встановити фактичні обставини вчинених правопорушень;
- схемою місця ДТП, на якій зафіксовано кінцеве розташування транспортного засобу після зіткнення, місце зіткнення на відрізку дороги та інші орієнтири. 
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;
- відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, на якому зафіксовані події, які мали місце у м. Києві по вул. Академіка Заболотного (розворот у зустрічному напрямку неподалік автозаправної станції «KLO») та які відображають дорожню обстановку довкола автомобіля, що виїхав за межі дорожнього полотна, а також охоплюють виявлення події адміністративних правопорушень, з`ясування особи водія, виявлення явної ознаки алкогольного сп`яніння, відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, складання протоколів про адміністративні правопорушення за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду про доведеність винуватостіОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, які є належним чином обґрунтованими та вмотивованими.
Позицію ОСОБА_1 з приводу того, що він не керував транспортним засобом, а керував інший водій, суд розцінив як таку, яка не підтверджується матеріалами справи та спрямована на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене. До того ж ОСОБА_1 , посилаючись на те, що його автомобілем керувала інша особа, не повідомив працівникам поліції дані про цю особу, що може свідчити про недостовірність таких його пояснень.
Крім цього, як вбачається із даних відеозапису з нагрудної камери працівників поліції, по прибуттю на місце дорожньо-транспортної пригоди працівники поліції проводили опитування свідків, які перебували на місці події. 
Твердження апелянта про те, що поясненнями свідків, які перебували на місці події, не підтверджується те, що саме ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом та вчинив дорожньо-транспортну пригоду, є необґрунтованими, оскільки із дослідженого судом відеозапису вбачається, що присутні на місці події свідки повідомили працівникам поліції про те, що водій пішов шукати буксирувальний трос, а після його повернення вказали на ОСОБА_1 , як на водія даного автомобіля. Тому такі доводи апелянта є наслідком вибіркового тлумачення змісту відеозапису та не спростовують встановлених судом першої інстанції обставин.
Поряд з цим, у своїй апеляційній скарзі захисник стверджує, що в матеріалах справи відсутній відеозапис, на якому було б зафіксовано факт порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України. 
Такі доводи захисника суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими з огляду на те, що працівники патрульної поліції під`їхали на місце події вже після настання ДТП, а тому не могли фізично зафіксувати рух транспортного засобу та дії водія, внаслідок яких настала дорожньо-транспортна пригода. 
Враховуючи те, що ОСОБА_1 , в порушення п.2.5 ПДР України,на вимогу працівників поліції відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, суд першої інстанції обґрунтовано та на законних підставах притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
З урахуванням викладеного, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення суддею норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, як про це зазначається в апеляційній скарзі.
Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а подану апеляційну скаргу - без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -
ПОСТАНОВИВ:
Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 04травня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130,ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення, з урахуванням положень ст.36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Шимка А.О. в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Мосьондз