Справа № 569/4730/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2026 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області
в складі головуючого судді Бучко Т.М.
секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.
з участю представника відповідача ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-капітал" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 2132138 від 14 березня 2020 року в загальному розмірі 17248 грн, сплачений судовий збір у сумі 2662,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 8000 грн.
В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 14 березня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_2 укладено договір про споживчий кредит № 2132138, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 11200 грн на умовах, визначених кредитним договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в терміни, що визначені договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами кредитного договору. Відповідач не виконав умов кредитного договору - не вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору, на повернення отриманих коштів, а також сплату процентів за користування кредитом. У зв`язку із відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у відповідача утворилася заборгованість за кредитним договором. 30 жовтня 2020 року ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-капітал" уклали договір відступлення № ККАУ-30102020, за умовами якого ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-капітал" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ "Авентус Україна", включно і до ОСОБА_2 за кредитним договором № 2132138 від 14 березня 2020 року. Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 17248 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту - 11200 грн, заборгованість за процентами - 6048 грн.
У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Заперечення проти позову мотивує тим, що договір про споживчий кредит № 2132138 від 14 березня 2020 року із ТОВ "Авентус Україна" в електронному вигляді не укладала та не підписувала. Позивачем не надано доказів, що вона була належним чином ідентифікована під час реєстрації в системі фінансової установи, що вона самостійно ввела свої персональні дані, що номер телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор, належить їй. Коштів від ТОВ "Авентус Україна" не отримувала.
Ухвалою від 23 березня 2026 року позовну заяву суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою від 23 березня 2026 року суд задовольнив клопотання представника позивача про витребування доказів.
Ухвалою від 27 травня 2026 року суд задовольнив клопотання представника позивача про витребування доказів.
У письмових поясненнях від 25 травня 2026 року представник позивача Усенко М.І. просить розгляд справи здійснювати за відсутності представника ТОВ "ФК "Кредит-капітал". 
В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. 
Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків.
Суд встановив, що 14 березня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_2 укладений договір № 2132138 про надання споживчого кредиту № 2132138, підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором М627015 (далі - кредитний договір). Підписання договору позичальником електронним підписом підтверджується довідкою про ідентифікацію ТОВ "Авентус Україна".
Відповідно до п.1.2 кредитного договору, на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Згідно з п.1.3 кредитного договору, сума кредиту (загальний розмір) складає 11200 грн.
Відповідно до п.1.4 кредитного договору, строк кредиту 30 днів. 
Згідно з п.1.5.1 кредитного договору, стандартна процентна ставка 1,80 % в день від суми кредиту, застосовується в межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього договору, якщо споживач не виконав умови, зазначені в пп.1.5.1 договору для застосування зниженої процентної ставки, та у межах нового строку, якщо відбувається продовження строку користування кредитом відповідно до п.4.1-4.6 цього договору.
Пунктом 2.1 кредитного договору передбачено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на платіжну картку споживача № НОМЕР_1 або іншу платіжну картку, реквізити якої надані споживачем в особистому кабінеті. 
На підтвердження видачі ТОВ "Авентус Україна" 14 березня 2020 року коштів в сумі 11200 грн надано лист ТОВ ФК "Вей фор пей" № 6518-ВП від 16 грудня 2025 року про успішне переказ коштів на картку № НОМЕР_2 .
30 жовтня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-капітал" укладений договір відступлення прав вимоги № ККАУ-30102020, за умовами якого позивач набув права грошової вимоги до, серед інших, боржника ОСОБА_2 за договором № 2132138 від 14 березня 2020 року на загальну суму заборгованості 17248 грн, що підтверджується договором відступлення прав вимоги № ККАУ-30102020 від 30 жовтня 2020 року, актом приймання-передачі реєстру боржників від 30 жовтня 2020 року до договору відступлення прав вимоги № ККАУ-30102020 від 30 жовтня 2020 року, витягом з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № ККАУ-30102020 від 30 жовтня 2020 року, платіжною інструкцією № 20049 від 30 жовтня 2020 року про оплату компенсації за придбання (відступлення) прав вимогим згідно договору відступлення права вимоги № ККАУ-30102020 від 30 жовтня 2020 року. 
За карткою обліку договору (розрахунок заборгованості), заборгованість відповідача за спірним кредитним договором становить 17248 грн та складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 11200 грн, заборгованості за процентами в сумі 6048 грн.
Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За змістом ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
За положеннями п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Статтею 12 вказаного закону передбачено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Згідно з ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному у письмовій формі.
У постанові від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 30 листопада 2022 року у справі № 334/3056/15, у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Договір не є первинним обліковим документом для цілей бухобліку, а свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання, в той час як первинні документи складаються лише за фактом надання послуг (постанова Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі № 686/19271/19).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (п.81 постанови від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, п.9.58 постанови від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19).
За правилами статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Спірний кредитний договір укладений в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему ТОВ «Авентус Україна», підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором та містить ім`я споживача (прізвище, ім`я, по батькові), номер облікової картки платника податків, номер та серію паспорта, дату його видачі та орган видачі, адресу місця проживання, номери мобільних телефонів, E-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 
Відповідно до ч.3 ст.100 ЦПК України, учасникисправи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. При поданні суду учасником справи копії електроного доказу необхідно зазначати про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу (ч.4 ст.100 ЦПК України). В разі подання копії (паперової копії) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (ч.5 ст.100 ЦПК України).
Позивач подав копію електронного кредитного договору в паперовій копії та зазначив у позовній заяві про наявність у нього оригіналу такого електронного доказу. Клопотання про витребування у позивача оригіналу електронного доказу відповідач не заявляла, а у суду відсутні сумніви відповідності копії кредитного договору та додаткової угоди оригіналу.
Відповідач, заперечуючи укладення спірного кредитного договору, доказів на підтвердження обставин, на які вона покликається, зокрема належності номера телефону, на який було відправлено ідентифікатор, інші особі, не надала. 
Матеріали справи не містять доказів на спростування презумпції правомірності договору № 2132138 про надання споживчого кредиту від 14 березня 2020 року. 
Разом з тим, позивач не надав достатніх та переконливих доказів перерахування кредитних коштів відповідачу.
Ухвалою від 23 березня 2026 року суд задовольнив клопотання представника позивача та витребував від АТ КБ "Приватбанк" інформацію чи була успішною транзакція, здійснена 14 березня 2020 року в сумі 11200 грн на банківську картку № НОМЕР_1 , власником якої є ОСОБА_2 .
Листом від 07 квітня 2026 року АТ КБ «Приватбанк» повідомило, що на ім1я ОСОБА_2 в банку емітовано карту № НОМЕР_3 , однак по рахунку НОМЕР_3 зарахування коштів на суму 11200 грн за період 14 березня 2020 року відсутнє.
Ухвалою від 27 травня 2026 року суд витребував від ТОВ ФК "Вей фор пей" інформацію, зокрема за якими реквізитами 14 березня 2020 року було здійснено переказ грошових коштів в сумі 11200,00 грн на підставі кредитного договору № 2132138 від 14 березня 2020 року, чи була здійснена платіжна операція з переказу грошових коштів в сумі 11200 грн на банківську картку № НОМЕР_1 , якою є дата та час фактичного виконання платіжної операції, у тому числі у випадку, якщо її виконання відбулося в інший календарний день, ніж дата укладення кредитного договору.
Листом № 180626-10 від 18 червня 2026 року ТОВ ФК "Вей фор пей" повідомило, що грошові кошти за вказаною платіжною операцією були перераховані на банківську картку НОМЕР_3 (номер платіжної операції в системі ТОВ ФК "Вей фор пей" - creditplus-6135824, час: 14.03.2020 01:11:06). Інформацією про держателя банківської картки, його фінансовий номер та інформацію про рух коштів по ній в повній мірі володіє банк-емітент банківської картки АТ КБ "Приватбанк".
Суд звертає увагу, що ні лист ТОВ ФК "Вей фор пей" № 6518-ВП від 16 грудня 2025 року про успішне переказ коштів на картку № НОМЕР_2 , ні лист ТОВ ФК "Вей фор пей" № 180626-10 від 18 червня 2026 року не є первинними розрахунковими документами і самі по собі не є достатніми доказами видачі ТОВ "Авентус Україна" кредиту ОСОБА_2 з огляду на ту обставину, що зарахуванням коштів на картку відповідача АТ КБ "Приватбанк" не підтверджено. 
Надана позивачем картка обліку договору (розрахунок заборгованості) за спірним кредитним договором не є документом первинного бухгалтерського обліку та не підтверджує виконання кредитодавцем обов`язку надати кошти позичальнику.
Оскільки достатніх та переконливих доказів отримання ОСОБА_2 ккоштів кредиту від ТОВ "Авентус Україна" на умовах договору № 2132138 про надання споживчого кредиту від 14 березня 2020 року позивач суду не надав, вимоги позивача про стягнення з відповідача забогованості за спірним кредитним договором є безпідставними, а отже, у позові необхідно відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 258, 264-265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-капітал" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі :
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст-капітал", місцезнаходження: 79029, м.Львів, вул.Смаль-Стоцького, буд.1, корп.28; код ЄДРПОУ 35234236;
відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 .
Повне судове рішення складено 06 серпня 2026 року.

Суддя