МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 серпня 2026 р. | № 400/7426/26
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Біоносенка В.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу, 
за позовом | ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до | КНП «Уманська центральна міська лікарня» Уманської міської ради в особі Експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, яка прийняла рішення №240/25/3678/Р від 06.11.2025, вул. Шевченка, 50,м. Умань,Уманський р-н, Черкаська обл.,20305,
про | визнання протиправними та скасування рішення від 06.11.2025 № 240/25/3678/Р, рішення від 22.04.2026 № 3335/26/1716; зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом Комунального некомерційного підприємства «Уманська центральна міська лікарня» Уманської міської ради в особі Експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, Український державний науково дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України з вимогами: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Комунального некомерційного підприємства «Уманська центральна міська лікарня» Уманської міської ради від 06.11.2025 № 240/25/3678/Р.; 2) визнати протиправним та скасувати рішення Експертної команди Центру оцінювання функціонального стану особи, прийняте за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 , від 22.04.2026 № 3335/26/1716; 3) зобов`язати Комунальне некомерційне підприємство «Уманська центральна міська лікарня» Уманської міської ради організувати проведення повторного оцінювання повсякденного функціонування ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , іншим складом експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, з урахуванням правової оцінки та висновків суду, викладених у рішенні, а також усіх наявних медичних документів позивача (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 11.07.2026).
Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що під час проходження військової служби в ЗСУ, 24.09.2024 отримав множинні вогнепальні та осколкові поранення внаслідок вибухової травми. Відповідно до висновків військово-лікарської комісії, зазначене поранення пов`язане з захистом Батьківщини, а отримані поранення відносяться до категорії тяжких. Наслідком поранення стало тривале стаціонарне лікування, проведення складного реконструктивного оперативного втручання, багатоетапна реабілітація, подальше визнання позивача непридатним до військової служби та його звільнення за станом здоров`я. На відповідачів покладався підвищений обов`язок щодо повного, всебічного та об`єктивного дослідження усіх медичних документів, що характеризують наслідки бойового поранення, ступінь втрати функцій організму та реальний вплив отриманих ушкоджень на повсякденне функціонування позивача. Проте під час прийняття оскаржуваних рішень відповідачі фактично не надали належної оцінки характеру бойового поранення, його тяжкості, стійким наслідкам ушкодження трьох магістральних нервів лівої верхньої кінцівки, результатам інструментальних досліджень, факту непридатності до військової служби та відсутності відновлення функцій руки навіть після проведення реконструктивного оперативного лікування. Таким чином, відповідачі підійшли до оцінювання стану здоров`я позивача формально, не врахувавши особливий статус позивача як військовослужбовця, який отримав тяжке бойове поранення під час захисту держави, що свідчить про неповноту дослідження обставин справи та необґрунтованість прийнятих рішень. Висновок про непридатність до військової служби був зроблений не одразу після поранення, а після завершення основного етапу лікування та за умов максимально можливого відновлення функцій організму. Незважаючи на проведені лікувальні та реабілітаційні заходи, відновити функцію лівої верхньої кінцівки до рівня, необхідного для проходження військової служби, не вдалося. Фактично держава в особі військово-лікарської комісії встановила, що наслідки бойового поранення є настільки суттєвими та стійкими, що подальше проходження військової служби стало неможливим. Особливо важливим є те, що підставою для прийняття такого рішення стали саме наслідки бойового поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, а саме стійкі порушення функцій лівої верхньої кінцівки, пошкодження серединного, ліктьового та променевого нервів, виражений парез кисті, порушення дрібної моторики, зниження сили захоплення та інші функціональні обмеження, які підтверджені медичними документами та результатами інструментальних обстежень. Разом із тим ні рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 06.11.2025 року, ні рішення Центру оцінювання функціонального стану особи від 22.04.2026 року не містять жодної належної оцінки факту визнання позивача непридатним до військової служби.
На думку позивача, ключовим аргументом у цій справі є результати електронейроміографії від 16.01.2025 року та 27.02.2026 року. Дослідження підтвердили: виражене аксональне пошкодження серединного нерва; виражене аксональне пошкодження ліктьового нерва; пошкодження променевого нерва; значне порушення нервово-м`язової провідності; стійкий неврологічний дефіцит; порушення функції кисті. Особливого значення набуває той факт, що повторна ЕНМГ від 27.02.2026 року підтвердила збереження виражених патологічних змін через понад півтора року після поранення та майже через рік після реконструктивної операції. Зазначене свідчить про стійкий характер порушень та несприятливий прогноз відновлення.
Відповідачами не надано належної оцінки: результатам ЕНМГ від 16.01.2025 та 27.02.2026; наслідкам аутопластики серединного нерва; висновкам ВНМУ ім. М.І. Пирогова від 02.03.2026; документам про непридатність до військової служби; наказу про звільнення зі служби; документам про виключення з військового обліку; документам про стійкий парез кисті; документам щодо контрактур пальців та порушення дрібної моторики. Фактично відповідачі обмежились формальним висновком про відсутність підстав для встановлення II групи інвалідності без наведення конкретних мотивів.
У рішеннях №240/25/3678/Р та №3335/26/1716 відсутні мотиви: чому пошкодження трьох магістральних нервів руки не впливає на ступінь обмеження життєдіяльності; чому не враховано стійкий парез кисті; чому результати ЕНМГ не вплинули на остаточний висновок; чому не враховано непридатність до військової служби; чому не враховано відсутність відновлення функцій руки після операції та тривалого лікування. Таке рішення не відповідає вимогам обґрунтованості та законності.
Згідно з частиною другою статті 2 КАС України суд перевіряє, чи прийняте рішення суб`єкта владних повноважень: обґрунтовано; добросовісно; розсудливо; пропорційно; з урахуванням усіх обставин справи. Оскаржувані рішення зазначеним вимогам не відповідають. У постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №804/800/16, від 30.09.2020 у справі №300/1208/19, від 21.10.2021 у справі №520/10980/19 Верховний Суд наголосив, що рішення експертних органів повинні бути належним чином мотивованими та ґрунтуватися на повному дослідженні усіх медичних документів. Неврахування медичних доказів та формальний підхід до їх оцінки є підставою для скасування відповідних рішень.
Сукупність доказів підтверджує: тяжке бойове поранення, пов`язане із захистом Батьківщини; пошкодження серединного, ліктьового та променевого нервів; стійкий парез лівої кисті; контрактури пальців; проведення реконструктивної операції; відсутність відновлення функції руки протягом понад 18 місяців; непридатність до військової служби; виключення з військового обліку; стійкі неврологічні порушення, підтверджені ЕНМГ. За таких обставин оскаржувані рішення підлягають скасуванню.
Відповідач КНП «Уманська центральна міська лікарня» Уманської міської ради в особі Експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, відзиву на позов не надав.
Відповідач Український державний науково дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України позов не визнав, надав відзив, в якому свою позицію обґрунтував наступним. Під час розгляду скарги Позивача на рішення КНП «Уманська центральна міська лікарня» Уманської міської ради від 06.11.2025 року № 240/25/3678 та ретельного вивчення його медико-експертної справи експертна команда з оцінювання повсякденного функціонування особи функціонального стану особи у своїй роботі керувалася: Центру оцінювання постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 року № 1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи»; наказом МОЗ України від 03.12.2024 № 2022 «Про покладання прав та обов`язків Центру оцінювання функціонального стану особи»; наказом МОЗ України від 10.12.2024 № 2067 «Деякі питання забезпечення проведення оцінювання повсякденного функціонування особи». Права та обов`язки Центру оцінювання функціонального стану особи визначаються Положенням про Центр оцінювання функціонального стану особи, затвердженим наказом МОЗ України від 03.12.2024 року № 2022 та Положенням про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого Постановою КМУ від 15 листопада 2024 р. № 1338. Відповідно до підпунктів 6, 7 пункту 10 Положення про Центр оцінювання функціонального стану особи до повноважень Центру оцінювання належить, зокрема, розгляд скарг на рішення експертних команд щодо результатів оцінювання та рішення медико-соціальних експертних комісій щодо результатів медико соціальної експертизи ; перевіряє під час оскарження рішення експертних команд обґрунтованість рішень, прийнятих під час оцінювання та встановлення інвалідності, розглядає медичні документи та проводить оцінювання, за результатами якого приймає рішення щодо скасування, підтвердження або формування нового рішення. У такому випадку оцінювання за рішенням Центру оцінювання проводиться на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження та проведених необхідних досліджень на базі одного із Так, 22.04.2026 року експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи ЦОФСО за результатами проведеного ретельного аналізу медико – експертної справи Позивачки було встановлено, що «гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює. На засіданні експертної команди 10.11.2025 р. визнаний особою з інвалідністю ІІІ гр. від «поранення (контузія, травма, каліцтво) ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» (Довідка ВЛК від 20.06.2025 р. № 2025-0620-0951 4257-0) терміном на один рік з 06.11.2025 р. по 06.11.2026 р. (Рішення ЕК 240/25/3678). Пацієнтом подано заяву на оскарження рішення ЕК до ЦОФССО з проханням переглянути рішення ЕК і визнати його особою з інвалідністю ІІ (другої) групи. При розгляді справи ЕК ЦОФССО з метою об`єктивізації функціональних порушень, уникнення експертних помилок, пацієнта було запрошено на стаціонарне обстеження до Університетської клініки ВНМУ ім. М.І. Пирогова, де хворий знаходився з 18.02.26 р. по 02.03.2026 р. (Виписка стаціонарного хворого №1150 додана до матеріалів справи). Експертною командою ЦОФССО було проаналізовано представлену медико-експертну документацію пацієнта, дані об`єктивних статусів, консультативних висновків спеціалістів, додаткових методів обстеження, а також результати обстеження в УК ВНМУ ім. М.І. Пирогова. До розгляду скарги долучено висновок оропеда-травматолога УК ВНМУ ім. М.І. Пирогова. За результатами заочного розгляду справи у пацієнта підтверджена наявність наслідків МВТ (06.09.2024 р.) з ураженням опорно-рухового апарату та периферичної нервової системи та розвитком стійких, помірно виражених функціональних порушень, що призводять до обмеження здатності до трудової діяльності, пересування та самообслуговування І ст. Отже, враховуючи вище наведені результати і висновки, вважаємо коректним рішення експертної команди № 240/25/3678 від 10.11.2025 р. щодо визнання гр. ОСОБА_1 ІІІ (третьої) групи інвалідності від «поранення (контузія, травма, каліцтво) ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» (Довідка ВЛК від 20.06.2025 р. № 2025-0620-0951-4257-0) терміном на один рік згідно до Постанови КМУ №138 від 15.11.2024 р. Підстав для підвищення групи інвалідності на даний час немає, однак хворий потребує динамічного спостереження у ортопеда-травматолога, невролога, лікаря ФРМ, а також, за потреби - стаціонарного лікування та реабілітації. При прогресуванні обмежень життєдіяльності, неефективності лікувальних та реабілітаційних заходів рекомендовано повторне направлення на оцінювання». Тобто, ступені функціональних порушень органів та систем, зазначені у діагнозі позивача, а також відповідний ступінь обмеження життєдіяльності, відповідають критеріям для визначення ІІІ групи інвалідності, поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини, згідно з чинним законодавством. Враховуючи вищезазначене, експертна команда ЦОФСО прийняла рішення про підтвердження рішення ЕКОПФО, яке оскаржувалось Позивачем. Результати розгляду скарги Позивача на рішення ЕКОПФО, відповідно до наказу МОЗ України від 10.12.2024 № 2067 «Деякі питання забезпечення проведення оцінювання повсякденного функціонування особи», були оформлені у вигляді:- протоколу розгляду скарги на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 22.04.2026 року № 3335/26/1716;- рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами розгляду скарги на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 22.04.2026 року № 3335/26/1716;- витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами розгляду скарги на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 22.04.2026 року № 3335/26/1716.
Відповідно до приписів пункту 53 Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою КМУ від 15.11.2024 року № 1338, на адресу місця проживання Позивача Відповідач надіслав поштовим відправленням Витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами розгляду скарги на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 22.04.2026 року № 3335/26/1716, який був отриманий Позивачем, що ним не заперечується. Отже, спірний індивідуальний акт, а саме, рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи ЦОФСО від 22.04.2026 року № 3335/26/1716, яким було підтверджене попереднє рішення ЕКОПФО щодо Позивача, у контексті частини 2 статті 19 Конституції України КАС України та частини 2 статті 2 прийняте у порядку та у спосіб, що визначені чинним законодавством України, зокрема відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою КМУ від 15 листопада 2024р. № 1338, Положення про Центр оцінювання функціонального стану особи, затвердженого наказом МОЗ України від 03.12.2024 № 2022, а тому є законним та обґрунтованим.
Позивач надав відповідь на відзив, в якій Відзив не містить належного спростування основних доводів позову Значна частина відзиву присвячена викладенню нормативно-правових актів, на підставі яких утворено Центр оцінювання функціонального стану особи та визначено його повноваження. Позивач не заперечує ані наявності у Відповідача 2 повноважень щодо розгляду скарг на рішення експертних команд, ані факту проведення відповідного розгляду. Предметом спору є не наявність компетенції Відповідача 2 як такої, а правомірність конкретного рішення від 22.04.2026 № 3335/26/1716, зокрема: - повнота дослідження медичної документації позивача; - належність оцінки результатів електронейроміографії; - урахування наслідків пошкодження серединного, ліктьового та променевого нервів лівої верхньої кінцівки; - урахування стійкого парезу кисті, контрактур пальців, порушення дрібної моторики та сили захоплення; - оцінка результатів реконструктивного оперативного втручання; - урахування висновків військово-лікарських комісій; — урахування факту визнання позивача непридатним до військової служби та його звільнення за станом здоров`я; - наявність належного мотивування висновку про відповідність стану позивача саме III групі інвалідності. Наведені обставини у відзиві належним чином не спростовані. Саме по собі цитування нормативно-правових актів та зазначення про те, що експертна команда діяла в межах компетенції, не доводить обґрунтованості конкретного рішення щодо позивача. Позивач не просить суд самостійно встановити йому II групу інвалідності, не просить визначити медичний діагноз або замінити собою експертну команду. Позовні вимоги спрямовані на: - перевірку законності та обґрунтованості оскаржуваних рішень; - перевірку повноти дослідження відповідачами всіх істотних обставин; - перевірку дотримання встановленої процедури; - скасування рішень, які не містять належного мотивування; - проведення повторного оцінювання компетентним органом з урахуванням висновків суду. Тобто предметом судової перевірки є не правильність медичного діагнозу як такого, а відповідність рішень відповідачів критеріям, установленим частиною другою статті 2 КАС України. у справах щодо протиправності рішень суб`єкта владних повноважень спеціальним правилом частини другої статті 77 КАС України передбачено, що обов`язок доказування правомірності свого рішення покладається саме на відповідача. Тому недостатньо зазначити у відзиві, що медичні документи були «ретельно проаналізовані». Відповідач повинен довести: - які конкретно документи були досліджені; які відомості з кожного документа були враховані; - яким чином оцінено результати кожного істотного дослідження; - які критерії встановлення інвалідності застосовані; - які фактичні показники позивача співвіднесені з цими критеріями; - чому виявлені порушення оцінено як помірно виражені; - чому вони спричиняють обмеження життєдіяльності лише І ступеня; - чому відсутні підстави для іншого ступеня обмеження повсякденного функціонування. У відзиві такого послідовного аналізу не наведено. Однак відповідач фактично відтворює текст оскаржуваного рішення і не пояснює: - які саме показники електронейроміографії від 27.02.2026 були взяті до уваги; - як оцінено виражене аксональне пошкодження серединного, ліктьового та променевого нервів; - як співвіднесено результати ЕНМГ із висновком про лише помірно виражені порушення; - як оцінено відсутність відновлення функцій лівої кисті після аутопластики серединного нерва; - як оцінено парез кисті, контрактури пальців, зниження сили захоплення та порушення дрібної моторики; - чому непридатність позивача до військової служби не вплинула на висновок про ступінь обмеження життєдіяльності; - чому множинні наслідки бойового поранення у сукупності не зумовили більш вираженого ступеня обмеження повсякденного функціонування. Зазначення загального висновку про «стійкі, помірно виражені функціональні порушення» без розкриття способу, за яким експертна команда дійшла такого Відповідно до пунктів 11– 12 Критеріїв встановлення інвалідності, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 № 1338, III група інвалідності встановлюється у разі помірного ступеня (1 ступеня) обмеження одного або кількох критеріїв життєдіяльності, тоді як II група інвалідності встановлюється у разі вираженого ступеня (2 ступеня) такого обмеження. При цьому до II групи інвалідності можуть належати також особи, які мають дві хвороби або більше, наслідки травми чи їх комбінації, якщо вони у сукупності спричиняють виражене обмеження життєдіяльності особи та її працездатності. Отже, під час оцінювання стану позивача відповідач повинен був дослідити не лише кожний окремий діагноз, а сукупний функціональний вплив усіх наслідків бойового поранення, зокрема пошкодження серединного, ліктьового та променевого нервів лівої верхньої кінцівки, стійкого парезу кисті, контрактур пальців, порушення сили захоплення та дрібної моторики, а також відсутності достатнього відновлення функції кінцівки після проведення реконструктивного оперативного втручання. Водночас ані оскаржуване рішення, ані відзив не містять відомостей про те, яким чином зазначені порушення були оцінені у сукупності, за допомогою яких критеріїв установлено саме помірний, а не виражений ступінь обмеження життєдіяльності, та чому сукупний вплив наслідків бойового поранення на здатність позивача до самообслуговування і трудової діяльності відповідає лише І ступеню обмеження. Загальне зазначення про наявність «стійких, помірно виражених функціональних порушень» без наведення конкретних результатів оцінювання кожного критерію життєдіяльності та без аналізу їх сукупного впливу не дає можливості перевірити обґрунтованість висновку про встановлення позивачу саме III групи інвалідності. У відзиві не пояснено, яким саме чином під час заочного розгляду були об`єктивно оцінені ці показники. Відсутні відомості про застосовані шкали, тести, опитувальники або інші інструменти оцінювання повсякденного функціонування. Відповідач також не пояснив, чому за наявності істотних розбіжностей між об`єктивними результатами ЕНМГ, наслідками оперативного лікування та висновком про помірні порушення не було проведено повторного очного оцінювання позивача. Факт подання до суду копії рішення, протоколу, скарги, виписки та інших документів підтверджує лише існування відповідних документів. Однак наявність документів у справі не є тотожною їх належному дослідженню та мотивованій оцінці під час прийняття рішення.
Позивачем заявлено клопотання про проведення судово-медичної експертизи, в задоволенні якого відмовлено ухвалою суду від 27.08.2026.
В судове засідання, призначене на 25.08.2026 представники сторін не з`явилися, позивач надав клопотання про розгляду справи за його відсутності. За таких обставин, відповідно до вимог ч.9 ст.205 КАС України, суд розглянув справу в порядку письмового провадження.
Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , 1981 р.н. проходив військову за мобілізацію у ЗСУ, на посаді стрільці-снайпера у військовій частині НОМЕР_2 .
06.09.2024 ОСОБА_1 під час участі у бойових діях, у складі підрозділу військової частини, поблизу с. Костянтинівка Донецької області отримав вибухову травму (ураження від ворожого FPV-дрону), акустичну травму без перфорації барабанних перетинок, вогнепальне-уламкове наскрізне поранення верхньої третини лівого передпліччя, вогнепально-уламкові сліпі поранення правого стегна правого коліна, нижньої третини лівої гомілки та інше.
Після поранення позивач проходив тривале стаціонарне лікування, реабілітацію та неодноразові обстеження. 
30.06.2025 року рішення 18 Регіональної військово-лікарською комісією ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби, на підставі статті 61а, 76а графи ІІ Розкладу хвороб.
18.07.2025 наказом командира військової частини НОМЕР_2 №199, солдата призваного за мобілізацією ОСОБА_1 , звільнено з військової служби у відставку за п.п. «б» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за станом здоров`я – на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців.
06.11.2025 ОСОБА_1 пройшов оцінювання повсякденного функціонування особи, перед експертною командною КНП «Уманська центральна лікарня» Уманської міської ради.
06.11.2025 експертної командною з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП «Уманська центральна лікарня» Уманської міської ради прийнято рішення №240/25/3678/Р, яким встановлено ОСОБА_1 ІІІ групу інвалідності з датою повторного оцінювання – 06.11.2026.
Причин інвалідності визначено рішенням – поранення (контузії, травми, каліцтва) захворювання або інші ушкодження здоров`я, одержані під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди.
Діагнози, за яким ОСОБА_1 було направлено на оцінювання: основний діагноз: S54.7 – травма декількох нервів у ділянці передпліччя, супутні діагнози: Е94.0 – наслідки травм декількох ділянок; L 90.59 – рубцеві стани і фіброз шкіри зумовлений іншою уточненою причиною; H43.8 інші хвороби склоподібного тіла; H 52.2 – астигматизм; ускладнення основного діагнозу G 56.8 – інші мононевропатії верхньої кінцівки.
Також, експертною командною надані рекомендації, з індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю.
26.11.2025 ОСОБА_1 подав скаргу на зазначене рішення до Центру оцінювання функціонального стану особи. У скарзі ОСОБА_1 зазначив, що експертноюкомандною не відображене реального рівня функціональних обмежень, а саме: значне порушення функцій лівої руки – не враховано; неможливість виконувати більшість видів роботи – не оцінено; порушення самообслуговування та побутових навичок – не відображено; наявність множинних травм та оперативних втручань – занижено; неврологічні, ортопедичні та офтальмологічні порушення – оцінено поверхово.
20.01.2026 Український державний науково дослідний інститут медико соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України, з метою уникнення експертної помилки, прийняття об`єктивного експертного рішення, уточнення ступеня функціональних порушень та обмеження життєдіяльності запросив ОСОБА_1 для проходження додаткового медичного обстеження в стаціонарних умовах до Університетської клініки Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова у м. Вінниця в строк до 26.02.2026.
В період з 18.02.2026 по 02.03.2026 ОСОБА_1 проходив додаткове медичне обстеження у Вінницькому національному медичному університету ім. М.І. Пірогова у відділення оцінювання функціонального стану, в умовах стаціонару.
22.04.2026 експертною командною з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами розгляду скарги на рішення експертної команди з оцінювання функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії прийнято рішення №3335/26/1716, яким прийнято рішення про підтвердження рішення, що оскаржується.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» залежно від ступеня стійкого обмеження повсякденного функціонування, спричиненого стійким обмеженням повсякденного функціонування, зумовленим захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими порушеннями, при взаємодії із зовнішнім середовищем, особі, визнаній особою з інвалідністю, встановлюється перша, друга чи третя група інвалідності.
Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування, критерії встановлення інвалідності затверджуються Кабінетом Міністрів України з обов`язковим проведенням консультацій з громадськістю в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч.13 ст.7 Закону, особам, які внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення, під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, отримали ушкодження, які призвели до необоротної втрати (у тому числі ампутації) верхніх та/або нижніх кінцівок (їх частин), необоротної втрати іншого органу або повної стійкої втрати органом його функцій, що призвело до інвалідності, група інвалідності встановлюється без зазначення строку повторного огляду (оцінювання повсякденного функціонування) (безстроково) та на ступінь вище визначених законодавством критеріїв встановлення групи інвалідності, але не вище першої групи. Переогляд з метою підвищення групи інвалідності таким особам проводиться на підставі особистої заяви особи з інвалідністю або її законного представника у разі настання змін у стані здоров`я і працездатності особи з інвалідністю або за рішенням суду.
Відповідно до п.8 Критеріїв встановлення інвалідності, які затверджені постановою КМУ №138 від 15.11.2024, Підставою для визнання особи особою з інвалідністю є одночасна наявність таких обов`язкових умов:
стійкі порушення функцій організму - хвороба триває не менше 12 місяців, або очікується, що вона триватиме щонайменше 12 місяців або призведе до смерті особи, а також існують мінімальні шанси на значне покращення стану навіть за умов застосування найкращого доступного лікування;
обмеження життєдіяльності - особа має помірний (1 ступінь), виражений (2 ступінь) або значний (3 ступінь) ступінь обмеження здатності до самообслуговування, пересування, орієнтації, контролю своєї поведінки, спілкування, навчання, виконання трудової діяльності;
необхідність вжиття заходів соціального захисту - особа має потребу в підтримці в повсякденному житті, а саме: отриманні послуг з реабілітації, паліативної допомоги, забезпеченні технічними та іншими засобами реабілітації, забезпеченні лікарськими засобами для використання в амбулаторних умовах та/або медичними виробами для використання в амбулаторних та побутових умовах.
Відповідно до п.9 Критеріїв, для осіб, що мають захворювання та стани, визначені в додатку, встановлюється інвалідність на підставі медичних записів, що підтверджують відповідне захворювання та стан.
Відповідно до п.п.7, 8 Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, який затверджений постановою КМУ №1338 від 15.11.2024, проведення оцінювання організовується у закладі охорони здоров`я, в якому затверджено перелік лікарів, які мають право проводити оцінювання повсякденного функціонування особи у складі експертних команд. Оцінювання проводиться експертними командами з оцінювання повсякденного функціонування особи (далі - експертні команди).
Відповідно до п.31 Порядку, під час розгляду справи члени експертної команди досліджують всі надані документи, а також відповідні медичні записи, що підтверджують стан здоров`я особи, щодо якої проводиться оцінювання, що містяться в електронній системі охорони здоров`я.
У разі отримання від особи додаткових документів під час розгляду справи такі документи завантажуються експертною командою до електронної системи.
Відповідно до п.п.34-39 Порядку, експертна команда проводить розгляд справи у визначеному складі. Відомості щодо результатів огляду і прийнятих рішень вносяться до протоколу розгляду. У разі організаційної потреби та технічної можливості окремі члени експертної команди (крім тих, що безпосередньо проводять огляд особи та/або спеціалізація яких безпосередньо стосується рішення, яке повинна прийняти експертна команда) можуть брати участь у розгляді дистанційно з використанням технічних засобів електронних комунікацій із забезпеченням дотримання лікарської таємниці, конфіденційності інформації про стан здоров`я особи та інших вимог законодавства щодо захисту персональних даних.
Рішення приймаються колегіально більшістю голосів членів експертної команди. У разі рівного розподілу голосів вирішальним є голос головуючого у справі.
Розгляд справи фіксується у відповідному протоколі. Протокол розгляду підписується в електронній системі кожним членом експертної команди шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису користувача електронної системи відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».
Протокол розгляду справи експертної команди містить таку інформацію:
1) форма проведення розгляду;
2) прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) кожного члена експертної команди, який проводить оцінювання, з відміткою, хто є головуючим у справі;
3) прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) особи, щодо якої проводиться оцінювання;
4) прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) інших осіб, які присутні під час розгляду;
5) спосіб участі кожної особи в розгляді;
6) думка кожного члена експертної команди щодо кінцевого рішення, яке повинно бути прийнято за результатами проведення оцінювання;
7) рішення, яке прийнято експертною командою за результатами проведення оцінювання;
8) інша інформація, визначена МОЗ.
Аргументована позиція члена експертної команди, який не згоден з рішенням експертної команди, повинна бути викладена в протоколі розгляду справи експертної команди.
Головуючий у справі член експертної команди або керівник закладу охорони здоров`я в разі виявлення фактів зловживання службовим становищем, службового підроблення або службової недбалості під час направлення осіб на оцінювання до експертної команди для встановлення інвалідності інформує у триденний строк про це правоохоронні органи.
Відповідно до п.п.11, 12 Критеріїв, третя група інвалідності встановлюється особам, які мають помірний ступінь (1 ступінь) обмеження одного або кількох критеріїв життєдіяльності людини, що зумовлені захворюванням, наслідками травм або вродженими вадами.
Друга група інвалідності встановлюється, якщо особа має виражений ступінь (2 ступінь) обмеження одного або кількох критеріїв життєдіяльності людини, що зумовлені захворюванням, наслідками травм або вродженими вадами.
До II групи інвалідності можуть належати також особи, які мають дві хвороби або більше, що призводять до інвалідності, наслідки травми або вроджені порушення та їх комбінації, які в сукупності спричиняють виражене (2 ступінь) обмеження життєдіяльності особи та її працездатності.
Відповідно до п.13-1 Критеріїв, Особам, які внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення, під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, отримали ушкодження, які призвели до необоротної втрати (у тому числі ампутації) верхніх та/або нижніх кінцівок (їх частин), необоротної втрати іншого органу або повної стійкої втрати органом його функцій, що призвело до інвалідності, група інвалідності встановлюється відповідно до статті 7 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю».
Відповідно до аналізу зазначених вище норм чинного законодавства, рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, приймається після повного медичного обстеження особи і проведення досліджень лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я, на підставі медичних документів та за результатами об`єктивного обстеження особи членами комісії.
При прийнятті оскаржуваного рішення відповідачами були враховані та досліджені документи, на які позивач посилається, як на доказ обґрунтованості своїх позовних вимог, а саме медичні документи позивача. При цьому, суд вправі перевірити законність висновку експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи лише в межах дотримання процедури прийняття цього рішення.
Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 17 березня 2020 року у справі №240/7133/19, від 25 вересня 2018 року у справі №804/800/16 та від 26 вересня 2018 року у справі №817/820/16, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку МСЕК, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суд вправі перевірити законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку на підставі приписів законодавчих актів про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності. Оцінювання функціонування особи є комплексною процедурою, де суд не може підміняти спеціалізований орган у визначенні медичних діагнозів.
У позовній заяві позивач не зазначає про порушення процедури прийняття оскарженого висновку експертної команди, а тому факт дотримання (порушення) відповідачем цієї процедури, в межах даної справи не встановлювався.
Аргументи позивача зводяться лише до 1) невідповідність висновків про групу інвалідності наявним діагнозам в його медичних документах, 2) неврахування експертними командами певних медичних документів, які на його думку вказували більш значний рівень втрати працездатності та 3) відсутності належного мотивування у рішення.
На запит суду відповідачем надано копії медичних документи, у тому числі: результатам ЕНМГ від 16.01.2025 та 16.06.2026; наслідкам аутопластики серединного нерва; висновкам ВНМУ ім. М.І. Пирогова від 02.03.2026; документам про непридатність до військової служби; наказу про звільнення зі служби; документам про стійкий парез кисті. Тобто, зазначені документи були враховані відповідачами під час проведення експертного оцінювання. Разом з тим, врахуванням експертної командою певних документів, не є тотожним встановлення позивачу ІІ групи інвалідності. Зазначені медичні документи, враховувалися та оцінювалися експертними командами відповідно до своєї компетенції, в межах експертного та лікарського розсуду. 
Щодо належного мотивування відповідачами спірних рішень, суд звертає увагу, що обидва рішення оформлені відповідно до вимог наказу Міністерства охорони здоров`я України від 10.12.2024 №2067 «Деякі питання забезпечення проведення оцінювання повсякденного функціонування особи». Додатками до цього наказу передбачені відповідні форми Рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи та Рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії.
Зазначеними форма передбачає окремі графі, в яких повинно бути викладене обґрунтування рішення експертної команди.
Так, у п.20 рішення експертної команди від 22.04.2026, відповідачем наводиться досить ретельний виклад обставин, якими обґрунтовуються висновки експертної команди. Жодним нормативним документом з питань проведення експертного оцінювання, не вимагається від експертних команд, надавати оцінку та підстави неврахування кожного медичного документу у самого рішенні.
Питання достатності опису в медичних документах того чи іншого діагнозу, є предметом спеціальної медичної компетенції, а тому вирішується лікарями (експертної командною), та не може бути переоцінено судом.
Суд звертає увагу, що процедура повторного експертного оцінювання фізичного стану позивача, під час розгляду його скарги на рішення від 10.11.2025, було пов`язана з обстеженням позивача протягом 12 днів в умовах стаціонару в лікарні Вінницького національного медичного університету. Тобто, експертна команда мала можливість безпосередньо пересвідчитися у відповідності тих чи інших діагнозів позивача. За результатами обстеження в умовах стаціонару, складена Виписка із медичної карт стаціонарного хворого №1160, в якій досить ретельно викладені проведені аналізи, процедури, а також висновки щодо відповідних діагнозів, зокрема на неврахування яких вказує позивач у позові.
Суд вважає зазначену обставину, вважливим аргументом на дотриманням прав позивача на компетентну та обґрунтовану процедуру визначення його фізичного стану.
Підсумовуючи, суд не вбачає з боку відповідачем порушення процедури проведення експертного оцінювання.
Також суд вважає за необхідно зауважити, щодо неможливості застосування до позивача ч.13 ст.7 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» оскільки у цьому випадку не йде про ушкодження, які призвели до необоротної втрати (у тому числі ампутації) верхніх та/або нижніх кінцівок (їх частин), необоротної втрати іншого органу або повної стійкої втрати органом його функцій.
За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 
Судові витрати відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
1. В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до КНП «Уманська центральна міська лікарня» Уманської міської ради в особі Експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, яка прийняла рішення №240/25/3678/Р від 06.11.2025 (вул. Шевченка, 50,м. Умань,Уманський р-н, Черкаська обл.,20305 02005036) задовольнити повністю. 
2. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя В. В. Біоносенко   
Рішення складено в повному обсязі 28.08.2026