ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
14 вересня 2026 року | Справа № 280/6961/26 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Дніпровської окружної прокуратури м.Запоріжжя (вул.Фанатська, буд.14, м.Запоріжжя, Запорізька область, 69006) в інтересах держави в особі Управління містобудування архітектури Запорізької обласної державної адміністрації (пр. Соборний, 164, м. Запоріжжя, 69107, ЄДРПОУ 35258283) до Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, буд. 72, ЄДРПОУ 00191230) про зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Дніпровської окружної прокуратури м.Запоріжжя (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Управління містобудування архітектури Запорізької обласної державної адміністрації (далі - позивач) до Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (далі - відповідач), в якому позивач просить суд зобов`язати Публічне акціонерне товариство «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» укласти з Управлінням містобудування та архітектури Запорізької обласної державної адміністрації охоронний договір на частину щойно виявленого об`єкта культурної спадщини - Житлового будинку, облицьованого туфом, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, просп. Металургів, буд. 11, що належить ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», на умовах і в порядку, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2001 року № 1768.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що частина об`єкту культурної спадщини - Житловий будинок, облицьований туфом, розташований за адресою: м. Запоріжжя, просп. Металургів, буд. 11, належить ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на праві приватної власності. Згідно із законом, кожен власник має протягом місяця з отримання права власності укласти з уповноваженим органом охорони спадщини охоронний договір, який визначає режим використання та збереження пам`ятки. Однак відповідач і надалі ігнорує ці вимоги, а сам уповноважений орган не вживає дієвих заходів, ані позову, ані штрафних санкцій. З огляду на тривалу бездіяльність власника та неефективність управлінських приписів, прокуратура обґрунтовує свою скаргу як необхідний захід представництва інтересів держави. Норми Конституції, Кодексу адміністративного судочинства й Закону «Про прокуратуру» надають прокурору право втрутитися, коли захист державних інтересів здійснюється неналежно або відсутній. Позовну заяву просить задовольнити.
Ухвалою суду від 13 липня 2026 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та встановлено відповідачу 15-денний строк для подання відзиву на позовом з дня отримання даної ухвали судді.
27 липня 2026 року на адресу суду надійшла заява представника Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву у зв`язку із відсутністю у нього доступу до документів по справі, які містяться в підсистемі «Електронний суд», що унеможливлюю своєчасну підготовку та подачу відзиву до суду.
Ухвалою суду від 28 липня 2026 року клопотання представника відповідача про продовження строку на подання відзиву по справі за позовом Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя в інтересах держави в особі Управління містобудування архітектури Запорізької обласної державної адміністрації до ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» про зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Відповідачу продовжено встановлений судом строк для подання відзиву строком на 10 днів з дня отримання даної ухвали суду в підсистемі «Електронний суд».
06 серпня 2026 року представником ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» до суду подано відзив на позов із запереченнями проти задоволення позову та у прохальній частині якого заявлено клопотання про залишення позову без розгляду через відсутність підстав для представництва прокурора у даній справі. 
Також, 06 серпня 2026 року представником ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» до суду подано клопотання про залучення у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Запорізьку міську раду. 
Окрім того, 10 серпня 2026 року від представника Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя на адресу суду надійшли заперечення проти задоволення клопотання про залучення третьої особи по справі та відповідь на відзив, у якій вказано про відсутність правових підстав для залишення позову без розгляду та наявність у прокуратури повноважень на звернення до суду із даним позовом.
11 серпня 2026 року представником відповідача до суду надано додаткові пояснення по справі в обґрунтування яких, зокрема, вказано, що Управління, як уповноважений орган, мав та має можливість скласти відповідний акт обстеження і без участі відповідача. Доказів вчинення відповідачем перешкод у проведенні Управлінням візуального обстеження прокурором не надано. Отже, вказані обставини засвідчують, що першочергові дії, направлені на укладання договору має вжити саме Управління, як уповноважений орган. І саме даний орган, на підставі відповідної науково- проєктної документації, може визначити у договорі режим використання об`єкта культурної спадщини та інші умови, направлені на забезпечення збереження даного об`єкта. Навіть за умови направлення відповідачем звернення до Управління про намір укласти охоронний договір не матиме результату укладання договору, так як відсутні передумови, виконання яких знаходиться в межах компетенції Управління. Належних документів, які б свідчили виконання Управлінням відповідних заходів, прокурором не надано. В задоволенні позову просить відмовити. 
17 серпня 2026 року від представника позивача на адресу суду надійшли додаткові пояснення у яких останній вказує, що є належним позивачем по справі, а доводи представника відповідача щодо неможливості укладення охоронного договору не відповідають дійсним обставинам справи. 
24 серпня 2026 року представником відповідача до суду надано додаткові пояснення по справі в обґрунтування яких, зокрема, вказано, що представником позивача так і не були наведені належні аргументи стосовно: 1) Чому предметом позову є зобов`язання укласти договір лише відповідача, при тому, що частина приміщень об`єкта належить іншим особам, або на праві власності, або на праві повного господарського відання (комунальне підприємство); 2) Як між власниками об`єкта пропорційно будуть розподілені обов`язки по збереженню даного об`єкту та межі відповідальності таких власників за відповідні частки об`єкта.
26 серпня 2026 року від представника позивача на адресу суду надійшли додаткову пояснення у яких останній вказує, що ненадання відповідачу заздалегідь заповненого проєкту охоронного договору не свідчить про відсутність у нього встановленого законом обов`язку по укладенню охоронного договору. 
Ухвалою суду від 03 вересня 2026 року у задоволенні клопотання представника Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» про залишення позовної заяви без розгляду та залучення третьої особи у справі № 280/6961/26 відмовлено.
Дослідивши підстави позову, відзиву проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає таке.
Судом установлено, що відповідно до наявних в матеріалах справи відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» зареєстровано право приватної власності на об`єкт нерухомого майна - гуртожиток, інв. № 0101493, загальною площею 2522,6 кв. м, розташований за адресою: м. Запоріжжя, просп. Металургів, буд. 11, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 778447023101. Державну реєстрацію права власності проведено 11 листопада 2015 року на підставі наказу Фонду державного майна України від 30 жовтня 1996 року № 79-АТ та переліку нерухомого майна від 26 грудня 2000 року.
Згідно наказу Управління містобудування та архітектури Запорізької обласної державної адміністрації від 28 листопада 2013 року № 49-О затверджено Перелік щойно виявлених об`єктів культурної спадщини архітектури та містобудування м. Запоріжжя (далі - Перелік), до якого під № 89 занесено Житловий будинок, облицьований туфом, датований 1929- 1932, 1947 роками, який розташований за адресою м. Запоріжжя, пр. Металургів, 11.
Розпорядженням Запорізької обласної військової адміністрації від 15 травня 2023 року № 236, на підставі Положення про Управління містобудування та архітектури Запорізької обласної державної адміністрації від 28 травня 2021 року № 370, наказу Управління від 28 листопада 2013 року № 49-о, листа Відділу охорони культурної спадщини Запорізької міської ради від 11 квітня 2023 року № 043/01-41 затверджено перелік об`єктів культурної спадщини Запорізької області, до якого також включено Житловий будинок, облицьований туфом, який розташований у м. Запоріжжі по пр. Металургів, буд 11.
З вищевикладеного вбачається, що будинок, який розташований у м. Запоріжжі по пр. Металургів, буд 11, має статус щойно виявленого об`єкта культурної спадщини.
Окружною прокуратурою листом від 20 січня 2025 року № 53-101-397ВИХ-25 направлено лист до Управління містобудування та архітектури Запорізької обласної державної адміністрації, зокрема з метою з`ясування факту укладення охоронного договору на об`єкт культурної спадщини будинок № 11 по просп. Металургів у м. Запоріжжі.
Листом від 21 лютого 2025 року № 01329/08-46 Управління повідомило окружну прокуратуру про укладення охоронного договору на вищевказаний об`єкт з КП «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7» на загальну площу 362,23 кв.м. Водночас під час опрацювання отриманої інформації встановлено, що відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на частину будівлі загальною площею 2522,6 кв. м, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, просп. Металургів, 11, зареєстровано за ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь»» (код ЄДРПОУ 00191230).
Листом від 30 грудня 2025 року № 53-101-9367ВИХ-25 окружна прокуратура повторно звернулась до Управління з метою отримання інформації щодо фактичного укладення охоронного договору на належну ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь»» частину щойно виявленого об`єкта культурної спадщини житлового будинку, облицьованого туфом, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, просп. Металургів, 11, а також щодо повідомлення власника про статус об`єкта та вжиття Управлінням заходів претензійного або судового характеру у разі неукладення такого договору.
Листом Управління від 19 січня 2026 року № 00552/08-46 окружну прокуратуру повідомлено, що пропозиції від ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь»» або уповноваженого ним органу щодо укладення охоронного договору на належну товариству частину щойно виявленого об`єкта культурної спадщини до Управління не надходили. Охоронний договір на зазначену частину об`єкта культурної спадщини з ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь»» не укладено. 
Вважаючи, що відповідач має обов`язок по укладенню охоронного договору на частину щойно виявленого об`єкта культурної спадщини - Житлового будинку, облицьованого туфом, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, просп. Металургів, буд. 11, окружна прокуратура звернулась до суду із даним позовом. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує такі норми права.
Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частин 4, 5 статті 54 Конституції України, культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які перебувають за її межами. Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулюються Законом України "Про охорону культурної спадщини" (далі – Закон 1805).
Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України "Про охорону культурної спадщини" пам`ятка культурної спадщини - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.
Статтею 23 Закону № 1805 передбачено, що усі власники пам`яток, щойно виявлених об`єктів культурної спадщини чи їх частин або уповноважені ними органи (особи) незалежно від форм власності на ці об`єкти зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір.
При передачі пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини у володіння, користування чи управління іншій особі істотною умовою договору про таку передачу є забезпечення особою, якій передається пам`ятка, щойно виявлений об`єкт культурної спадщини чи її (його) частина, збереження пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини відповідно до вимог цього Закону та умов охоронного договору, укладеного власником або уповноваженим ним органом (особою) з відповідним органом охорони культурної спадщини.
Порядок укладання охоронних договорів та їхні типові форми затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Відсутність охоронного договору не звільняє особу від обов`язків, що випливають із цього Закону.
Пунктом 2 Порядку укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини, щойно виявлені об`єкти культурної спадщини чи їх частини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2001 року № 1768 (далі - Порядок № 1768) (в редакції Порядку на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що, власник пам`ятки чи її частини або уповноважений ним орган (особа) зобов`язаний не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання пам`ятки чи її частини у власність або у користування укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини.
При цьому охоронний договір встановлює режим використання пам`ятки культурної спадщини чи її частини, у тому числі території, на якій вона розташована (пункт 1 Порядку №1768).
Відповідно до пункту 5 Порядку № 1768 (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2024 року № 630) охоронний договір укладається на пам`ятку чи її частину за видами об`єктів культурної спадщини.
Згідно із пунктом 6 Порядку № 1768 (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2024 року № 630) в охоронному договорі зазначається режим використання пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини, у тому числі території, на якій вони розташовані.
Відповідно до пункту 7 Порядку № 1768 охоронні договори укладаються на пам`ятки культурної спадщини національного, місцевого значення, а також на щойно виявлені об`єкти культурної спадщини чи їх частини з урахуванням особливостей, передбачених цим Порядком.
Пунктами 9 -11 Порядку № 1768 передбачено, що власник (користувач) пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини або уповноважений ним орган (особа) повинен забезпечити дотримання вимог пожежної, санітарної, екологічної безпеки, режиму використання пам`яток та пов`язаних з ними будівель, територій, культурних цінностей.
У разі коли власник (користувач) пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини або уповноважений ним орган (особа) вважає за необхідне провести будь-які роботи, пов`язані з консервацією, реабілітацією, реставрацією, музеєфікацією, пристосуванням, ремонтом пам`ятки, проведенням інших пам`яткоохоронних заходів, він повинен подати відповідному органу охорони культурної спадщини науково-проектну документацію на розгляд. Роботи можуть проводитися лише за наявності письмового дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини на підставі 
До власника (користувача) пам`ятки або уповноваженого ним органу (особи), який порушує законодавство та не виконує умови охоронного договору, відповідний орган охорони культурної спадщини застосовує санкції, передбачені законодавством. У разі порушення власником (користувачем) щойно виявленого об`єкта культурної спадщини вимог законодавства та невиконання умов охоронного договору власника (користувача) може бути притягнуто до відповідальності у випадках, визначених законодавством.
Згідно з пунктом 12 та пунктом 13 Порядку № 1768 власник (користувач) пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини або уповноважений ним орган (особа) зобов`язаний не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини у власність (користування) укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини.
Після внесення об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України або набуття ним правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини відповідний орган охорони культурної спадщини в письмовій формі повідомляє власнику (користувачу) цього об`єкта або уповноваженому ним органу (особі). У такому разі власник (користувач) пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини або уповноважений ним орган (особа) зобов`язаний укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання такого повідомлення.
Відповідно до пункту 17 Порядку №1768 (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2024 року № 630) охоронний договір на пам`ятку архітектури чи її частину складається за формою згідно з додатком 1 та повинен містити такі додатки: акт технічного стану пам`ятки (форма якого визначається МКІП) з фотофіксацією, що не перевищує трьох місяців до дати укладення охоронного договору. Для комплексів (ансамблів) складається окремий акт на кожну їх складову. Акт технічного стану поновлюється не рідше ніж раз на п`ять років. Якщо стан пам`ятки або її частини значно змінився після проведення робіт на пам`ятці, - протягом п`яти календарних днів після його зміни; опис культурних цінностей і предметів, які належать до пам`ятки, розташовуються на її території чи пов`язані з нею і становлять історичну, наукову, художню цінність, з визначенням місця і умов зберігання та використання; технічний паспорт; план пам`ятки чи її частини у масштабі 1:100, 1:200 (можуть бути у складі технічного паспорта); план території пам`ятки; паспорт пам`ятки (форма якого визначається МКІП).
Договір на щойно виявлений об`єкт складається за формою згідно з додатком 2 до Порядку № 1768.
Таким чином, з аналізу положень Закону № 1805 та Порядку №1768 слідує, що юридичні або фізичні особи, у власності або користуванні яких перебувають об`єкти культурної спадщини чи їх частини (щойно виявлені об`єкт культурної спадщини чи їх частини), зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір встановленого зразка, до якого мають бути додані додаткові документи. Тобто, обов`язок укладення охоронного договору покладається саме на власника пам`ятки, а не на орган охорони культурної спадщини, і саме власник повинен бути його ініціатором.
Такий самий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 13 грудня 2018 року у справі №826/4605/16, у постанові від 23 грудня 2019 року у справі №806/1536/18 та у постанові від 19 лютого 2021 року у справі № 826/25854/15.
Як встановлено з матеріалів справи, гуртожиток, загальною площею 2522,6 кв. м, розташований за адресою: м. Запоріжжя, просп. Металургів, буд. 11, на праві приватної власності зареєстрований за ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь».
Водночас, відповідно до матеріалів справи, зазначений будинок включений до переліку об`єктів культурної спадщини Запорізької області та має статус щойно виявленого об`єкта культурної спадщини.
Згідно листа Управління містобудування архітектури Запорізької обласної державної адміністрації від 19 січня 2026 року № 00552/08-46 Охоронний договір на частину вищезазначеного об`єкта культурної спадщини з ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» не укладено.
Таким чином, на ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», як власника частки пам`ятки архітектури, покладено обов`язок щодо укладення з Управлінням містобудування та архітектури Запорізької обласної державної адміністрації договору відповідно до вимог статті 23 Закону України «Про охорону культурної спадщини» та постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2001 року № 1768.
Відомостей щодо укладення відповідного договору матеріали справи не містять. 
З приводу доводів відповідача про передчасність звернення прокурора до суду із даним позовом у зв`язку із недоведенням факту існування науково-проектної (науково-дослідної) документації з визначення режиму використання пам`ятки, яка є предметом у даній справі, а також рішення уповноваженого органу про її затвердження, суд зазначає, що предметом спору є укладення охоронного договору на належну відповідачу частину щойно виявленого об`єкта культурної спадщини «Житловий будинок, облицьований туфом», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, просп. Металургів, 11.
При цьому, як зазначалось раніше, наказом Управління містобудування архітектури Запорізької ОДА від 28 листопада 2013 року № 49-о Житловий будинок під № 89 включено до Переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини архітектури та містобудування м. Запоріжжя. Розпорядженням Запорізької обласної військової адміністрації від 15 травня 2023 року № 236 Житловий будинок також включено до Переліку об`єктів культурної спадщини Запорізької області.
Судом встановлено, що Житловий будинок не внесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та він не набув статусу пам`ятки.
Так, з огляду на положення частини 2 статті 24 Закону № 1805, які регулюють визначення режимів використання пам`яток шляхом розроблення та затвердження науково-проєктної або науково-дослідної документації, не можуть розглядатися як обов`язкова попередня умова укладення охоронного договору на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини.
Пунктом 6 Порядку № 1768 передбачено зазначення в охоронному договорі режиму використання пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її або його частини, у тому числі території, на якій вони розташовані. 
Однак, ця норма не встановлює, що укладення договору на щойно виявлений об`єкт допускається лише після розроблення та затвердження документації, передбаченої частиною 2 статті 24 Закону № 1805-III для пам`яток.
Такий договір складається за формою згідно з додатком 2 до Порядку № 1768 і повинен містити акт візуального обстеження з фотофіксацією, що не перевищує трьох місяців до дати укладення охоронного договору, план території об`єкта та облікову картку. Науково-проектна документація з визначення режиму використання пам`ятки та рішення про її затвердження до встановленого пункту 20 Порядку № 1768 переліку додатків до охоронного договору на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини не включені. 
Крім того, пунктом 10 Порядку № 1768 передбачає подання науково-проектної документації відповідному органу охорони культурної спадщини у разі необхідності проведення робіт, пов`язаних із консервацією, реабілітацією, реставрацією, музеєфікацією, пристосуванням, ремонтом або проведенням інших пам`яткоохоронних заходів. Такі роботи можуть здійснюватися лише за наявності відповідного дозволу на підставі погодженої науково-проектної документації.
В той же час, згідно пункту 10 Порядку № 1768 не визначає наявність такої документації попередньою умовою укладення охоронного договору. 
Відповідно до частини 3 статті 24 Закону № 1805 до визначення режиму використання у встановленому порядку він визначається відповідно до рекомендацій, наведених в обліковій документації або в охоронному договорі. У разі відсутності таких рекомендацій законом установлено тимчасове обмеження допустимих робіт, але не заборону укладати охоронний договір.
Вищезазначене спростовує доводи представника відповідача щодо передчасності звернення прокуратури до суду із даним позовом.
Обґрунтування доводам представника відповідача щодо відсутності у прокуратури повноважень щодо звернення до суду із даним позовом надано судом в ухвалі від 03 вересня 2026 року, у якій суд дійшов висновку про наявність у прокуратури повноважень на звернення до суду із позовом у справі № 280/6961/26. 
З врахуванням викладеного суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задовольнити.
Відповідно до пункту 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи сторін отримали достатню оцінку. Інші доводи висновків суду не спростовують.
Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.
Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача – суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір), відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, стягненню з відповідача не підлягають.
Керуючись ст.ст.4-10, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 236 293, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву - задовольнити.
Зобов`язати Публічне акціонерне товариство «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» укласти з Управлінням містобудування та архітектури Запорізької обласної державної адміністрації охоронний договір на частину щойно виявленого об`єкта культурної спадщини - Житлового будинку, облицьованого туфом, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, просп. Металургів, буд. 11, що належить ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», на умовах і в порядку, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2001 року № 1768.
Розподіл судових витрат не здійснюється. 
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в порядок та строки, передбачені статтями 295, 297 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено 14 вересня 2026 року. 

Суддя Д.В. Татаринов