ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2026 року	м. Львів	Справа № 300/1516/26 пров. № А/857/34375/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :
судді-доповідача Калмикової Ю.О.,
суддів Затолочного В.С., 
Судової-Хомюк Н.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 травня 2026 року у справі № 300/1516/26 (головуючий І інстанції Гомельчук С.В.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник Остап`як Микола Михайлович, до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивачка), в інтересах якої діє представник Остап`юк Микола Михайлович (представник позивачки), звернулася до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (відповідач), в якому просили:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, які полягають у припиненні виплати надбавки до пенсії за особливі заслуги ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано Франківській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.09.2025 та поновити виплату пенсії за особливі заслуги перед Україною відповідно до п. 7 ст. 1 Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною».
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»
На підставі документів виданих Національною (Регіональною) комісією з реабілітації ОСОБА_1 була встановлена пенсія за особливі заслуги перед Україною відповідно до пункту 7 ст. 1 Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною». Листом відповідач повідомив позивачку про те, що ОСОБА_1 не відноситься до осіб, яких за політичними або релігійними мотивами було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу та в матеріалах електронної пенсійної справи такі документи відсутні, відповідно відсутні підстави для встановлення пенсії за особливі заслуги перед Україною згідно з пунктом 7 статті 1 Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною». Представник позивачки вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки орган пенсійного фонду не уповноважений змінювати статус реабілітованої особи, або приймати рішення стосовно такого статусу. Стверджує, що оскільки саме регіональною комісією з реабілітації, яка уповноважена визнавати осіб реабілітованими видала довідку та визнала позивачку такою, що відноситься до числа реабілітованих осіб і має право на пенсію відповідно до п.7 ст. 1 Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною».
03.04.2026 на адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому представниця заперечила щодо задоволення позовних вимог. Зазначено, що потерпілими від репресій є діти репресованої особи, у тому числі діти, які були переселені разом із батьками, діти, які народилися під час перебування репресованої особи на засланні і проживали з репресованою особою однією сім`єю. Позивачці, була встановлена пенсія за особливі заслуги перед Україною відповідно до п.7 ст. 1 Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною», хоча вона є дитиною, батьків яких було засуджено (репресовано) і реабілітовано відповідно до Закону України №962. Зауважено, що позивачка не відноситься до осіб, яких за політичними або релігійними мотивами було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) чи примусово безпідставно поміщена до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу та в матеріалах електронної пенсійної справи такі документи відсутні. Відтак, в Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відсутні підстави для обчислення пенсії позивачки з урахуванням п.7 ст. 1 Закону №1767-ІІІ.
Представник позивачки скористався правом подання відповіді на відзив, яка надійшла на адресу суду 03.04.2026. Представник наголошує, що статус Позивачки як борця за незалежність України та особи, реабілітованої саме як такої, що була піддана репресіям у формі позбавлення волі, підтверджується Довідкою Регіональної комісії з реабілітації № 23-Д від 06.03.2025 згідно зі ст. 7-2 Закону № 962-XII, надання таких довідок для цілей п. 7 ст. 1 Закону «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» належить до виключної компетенції регіональних комісій. При цьому, відповідач не є суб`єктом, наділеним повноваженнями встановлювати або змінювати статус реабілітованої особи чи борця за незалежність, оскільки ці функції законодавчо закріплені за відповідними комісіями з реабілітації. За умови чинної та не скасованої довідки, відповідач не має права надавати власну оцінку зазначеним у ній відомостям, а також здійснювати переоцінку підстав для її видачі. Припиняючи нарахування пенсії за особливі заслуги на підставі власного висновку про належність позивачки до певної категорії осіб, відповідач фактично перебрав на себе функції регіональної комісії, що є прямим порушенням процедури, встановленої законом. 
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 травня 2026 року адміністративний позов задоволено повністю.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, які полягають у припиненні виплати надбавки до пенсії за особливі заслуги.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ 20551088, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з 01.09.2025 та поновити виплату пенсії за особливі заслуги перед Україною відповідно до п. 7 ст. 1 Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною». 
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, просив скасувати рішення суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову через порушення норм матеріального, процесуального права.
В обґрунтування апеляційних вимог позивач послався на невідповідність висновку суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Крім того, зазначає, що позивач не відноситься до осіб, яких за політичними або релігійними мотивами було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу та в матеріалах електронної пенсійної справи такі документи відсутні, відповідно відсутні підстави для встановлення пенсії за особливі заслуги перед Україною згідно з пунктом 7 статті 1 Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною».
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу скористалася, де зазначила, що вона категорично не погоджується з аргументами апеляційної скарги відповідача на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.05.2026 та вважає його законним і обґрунтованим. Відповідач не є суб`єктом, наділеним повноваженнями встановлювати або змінювати статус реабілітованої особи чи борця за незалежність, оскільки ці функції законодавчо закріплені за відповідними комісіями з реабілітації. За умови чинної та не скасованої довідки, відповідач не має права надавати власну оцінку зазначеним у ній відомостям, а також здійснювати переоцінку підстав для її видачі. Просила апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення. 2. Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.05.2026 у справі № 300/1516/26 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.
Відповідно до частини першої статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно з довідкою Регіональної комісії з реабілітації при Івано-Франківській обласній державній адміністрації від 06.03.2025 за №23-Д, ОСОБА_1 є борцем за незалежність України у ХХ столітті та відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років» є реабілітованою особою, із числа осіб, яких за політичними або релігійними мотивами було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу.
На підставі наведеної довідки, відповідачем з 06.03.2025 встановлено ОСОБА_1 пенсію за особливі заслуги перед Україною як особі, яку відповідно до Закону України «Про правовий статус та вшанування пам`яті борців за незалежність України у ХХ столітті».
Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом від 28.08.2025 №0900-0306-8/42870 повідомив позивачку про те, що з 01.09.2025 проведено перерахунок її пенсії без урахування пенсії за особливі заслуги перед Україною, з тих підстав, що ОСОБА_1 не відноситься до осіб, яких за політичними або релігійними мотивами було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу та в матеріалах електронної пенсійної справи такі документи відсутні, відповідно відсутні підстави для встановлення пенсії за особливі заслуги перед Україною згідно з пунктом 7 статті 1 Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною». 
Апеляційний суд надає правову оцінку спірним правовідносинам та враховує наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законом України «Про внесення змін до законів України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років" та "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною" стосовно борців за незалежність України у XX столітті та деяких інших осіб" №3113 від 29.05.2023 внесено зміни до ст.1 Закону України від 01.06.2000 № 1767 "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною", згідно з якими пенсія за особливі заслуги перед Україною (далі - пенсія за особливі заслуги) встановлюється таким громадянам України:
1) Героям України, особам, нагородженим орденом Героїв Небесної Сотні, чотирма і більше орденами України після проголошення незалежності України, особам, відзначеним почесним званням України народний після проголошення незалежності України;
2) ветеранам війни, які після проголошення незалежності України нагороджені орденом за особисту мужність (особистий внесок), виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України;
3) видатним спортсменам - переможцям Олімпійських та Паралімпійських ігор, Всесвітніх ігор глухих, чемпіонам і рекордсменам світу та Європи;
4) космонавтам, які здійснили політ у космос, членам льотно-випробувальних екіпажів літаків;
5) особам, відзначеним почесним званням України заслужений, державною премією України, нагородженим одним із орденів України;
6) матерям, які народили п`ять і більше дітей та виховали їх до шестирічного віку. Якщо у разі смерті матері або позбавлення її батьківських прав виховання дітей до зазначеного віку здійснювалося батьком, право на пенсію за особливі заслуги надається батьку. При цьому враховуються діти, усиновлені в установленому законом порядку;
7) особам, яких відповідно до Закону України "Про правовий статус та вшанування пам`яті борців за незалежність України у XX столітті" визнано борцями за незалежність України у XX столітті та відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років" реабілітовано, із числа тих, яких за політичними або релігійними мотивами було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу.
Відповідно до довідки про реабілітацію № 3/3-449-р від 10.08.1993, виданою Інформаційним центром управління внутрішніх справ в Івано-Франківській області, 19.10.1950 році ОСОБА_2 була виселена із с. Підлужжя Станіславського району, Івано-Франківської області на спецпоселення в Красноярський край разом із своїми батьками: ОСОБА_3 (1915 р.н.) та ОСОБА_4 (1925 р.н.). У зв`язку з укладенням шлюбу у подальшому прізвище Позивачки було змінено із « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 від 12.04.1966.
Згідно з довідкою Регіональної комісії з реабілітації при Івано-Франківській обласній державній адміністрації від 06.03.2025 за №23-Д, ОСОБА_1 є борцем за незалежність України у ХХ столітті та відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років" є реабілітованою особою, із числа осіб, яких за політичними або релігійними мотивами було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу. 
Тобто, у зазначеній довідці прямо встановлено факт застосування до позивачки репресій у формі примусового виселення та конфіскації майна, а також її реабілітацію відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917 1991 років», внаслідок чого, правовий статус позивачки як особи, яка зазнала репресій, є належно підтвердженим офіційним документом уповноваженого державного органу.
Відповідно до ст. 7-2 Закону № 962-XII, надання таких довідок для цілей п. 7 ст. 1 Закону «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» належить до виключної компетенції регіональних комісій. Відповідач не має законодавчих повноважень здійснювати переоцінку підстав видачі такої довідки чи самостійно змінювати статус особи.
Відповідно до статті 7-2 Закону №962-ХІІ, регіональні комісії є постійно діючими колегіальними органами, що утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі Радою міністрів Автономної Республіки Крим, головами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Завданнями регіональних комісій є: 6) надання довідок особам, яких визнано борцями за незалежність України у XX столітті відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий статус та вшанування пам`яті борців за незалежність України у XX столітті» та відповідно до цього Закону реабілітовано, із числа тих, яких за політичними або релігійними мотивами було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення, волі (ув`язнення) чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, для цілей, визначених пунктом 7 статті 1 Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною». 
Отже, відповідач не є суб`єктом, наділеним повноваженнями встановлювати або змінювати статус реабілітованої особи чи борця за незалежність, оскільки ці функції законодавчо закріплені за відповідними комісіями з реабілітації.
Відтак, саме зазначена довідка підтверджує право позивачки на отримання пенсії за особливі заслуги перед Україною.
Також, суд зазначає, що за умови чинної та не скасованої довідки, відповідач не вправі надавати оцінку зазначеним у ній відомостям, а також здійснювати переоцінку підстав для її видачі, позаяк не є суб`єктом наділеним такими повноваженнями.
Відповідно до частини 3 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Доказів наявності обставини з нечинності довідки Регіональної комісії з реабілітації при Івано-Франківській обласній державній адміністрації від 06.03.2025 за №23-Д відповідач суду не надав.
При цьому, відповідач жодними доказами не довів вчинення ним приписів частини 3 статті 44 Закону № 1058-IV щодо вимоги відповідних документів у Регіональної комісії з реабілітації при Івано-Франківській обласній державній адміністрації для перевірки обґрунтованості видачі довідки від 06.03.2025 за №23-Д та достовірності відомостей вказаної довідки.
З огляду на вищенаведене, оскільки відповідач не довів нечинність довідки Регіональної комісії з реабілітації при Івано-Франківській обласній державній адміністрації від 06.03.2025 за №23-Д та не довів вчинення ним приписів частини 3 статті 44 Закону № 1058-IV з вимоги відповідних документів для перевірки обґрунтованості видачі вказаної довідки та достовірності її відомостей, відповідачем необґрунтовано за результатами перегляду матеріалів електронної пенсійної справи позивачці з 01.09.2025 було проведено перерахунок пенсії без врахування пенсії за особливі заслуги перед Україною.
За таких обставин, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, які полягають у припиненні виплати надбавки до пенсії за особливі заслуги є протиправними.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судом першої інстанції повно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи та правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області - залишити без задоволення.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 травня 2026 року у справі № 300/1516/26 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач	 	Ю. О. Калмикова 	
Судді	 	В. С. Затолочний 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк  	
Повне судове рішення складено 17.07.26