Справа № 202/7806/26
Провадження № 3/202/1705/2026

П О С Т А Н О В А
Іменем України
25 серпня 2026 року Суддя Індустріального районного суду міста Дніпра Шофаренко Ю.Ф., за участю прокурора Голеньких В.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянув матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в АДРЕСА_1 , працює головним спеціалістом відділу з організаційних та представницьких питань 
за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:
І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи.
ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді головного спеціаліста відділу з організаційних та представницьких питань Новогродівської міської ради Донецької області, та є, відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон № 1700-VII) суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, всупереч вимог ч. 2 ст. 45 вказаного Закону, несвоєчасно без поважних причин подала декларацію особи, яка припиняє діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, який не був охоплений раніше поданими деклараціями (01.01.2024-03.05.2024), при гранично встановленому строку подачі не пізніше 03 червня 2024 року, фактично подала декларацію 22.01.2026 року, тобто з порушенням встановленого Законом строку подачі декларації, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. 
ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у справі про адміністративне правопорушення.
У судовому засіданні прокурор Голеньких підтримала протокол та просила притягнути  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні правопорушення визнала та пояснила, що їй було невідомо про необхідність подання декларацій, але розуміє, що повинна була про це знати.
ІІІ. Нормативний акт, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення.
У відповідності до пункту 15 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"г" пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

ІV. Оцінка суду.
На виконання вище зазначених вимог законодавства ОСОБА_1 , у разі припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування,була зобов`язана подати відповідну декларацію протягом 30 календарних днів з дня припинення такої діяльності, не пізніше 03.06.2024 року.
Проте ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування та обізнаною щодо встановленого законодавством обов`язку, порядку і строків подання декларації, без наявності поважних причин не виконала вимоги частини другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» та подала декларацію за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, з порушенням установленого законодавством строку – 22.01.2026 року, що встановлено відповідно до відкритих загальнодоступних даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Частиною 1 ст.172-6 КУпАП, передбачає відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Відтак, вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларацій особою, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого:
-об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.
Для розкриття об`єктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, слід зазначити, що диспозиція цієї норми за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Так, примітка до ст. 172-6 КУпАП, вміщуючи вказівку на суб`єкт цього правопорушення, відсилає правозастосувача до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно - правових актів, що наповнює норму ч. 1 ст.172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.
Так, для кваліфікації діяння за ч. 1 ст.172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом-конструктивну ознаку правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП - несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо; 2) предметом правопорушення є декларація, подана шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції: а) за минулий рік; б) за період, не охоплений раніше поданими деклараціями; 3) суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
З інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» стало відомо, що ОСОБА_1 подала декларацію «при звільненні» з порушенням строків.
V. Накладення стягнення за адміністративне правопорушення.
Відповідно до положень ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Згідно зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу  ОСОБА_1 , з метою виховання правопорушника та попередження наступних правопорушень, суд дійшов висновку про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
VІ. Інші питання, які вирішує суд при розгляді даної справи.
Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б підтверджували звільнення  ОСОБА_1 від сплати судового збору, а відтак, з неї слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 35, 251, 280, 283-285, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. на користь держави.
Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Юрій ШОФАРЕНКО