ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2026 року | справа № 260/1982/25

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Андрусів У.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАМП-ЗАХІД» до Львівської митниці про скасування рішення про коригування митної вартості товарів, визнання протиправною та скасування картки відмови,
в с т а н о в и в :
Товариство з обмеженою відповідальністю «ВАМП-ЗАХІД» (далі – позивач, ТОВ «ВАМП-ЗАХІД») пред`явило позов до Львівської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби (далі – відповідач), у якому просить суд скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100089/3 від 03.03.2025 та визнати протиправною і скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2025/000123 від 17.01.2025.
В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що при митному оформленні товару, який ввозився на митну територію України, він визначив його митну вартість за основним методом – за ціною договору (контракту), вказавши її у поданій митній декларації, до якої додав документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару згідно з переліком, визначеним ч.2 ст.53 Митного кодексу України (далі – МК України). Зазначає, що на вимогу митного органу додатково подав рахунок-фактуру (інвойс), зовнішньоекономічний контракт, рахунки на оплату транспортних послуг, довідку про розподіл транспортних витрат, експортну декларацію країни відправлення, договір про надання транспортних послуг, звіт про незалежну експертну оцінку, прайс-лист і специфікацію виробника, бухгалтерську документацію, заявку по номенклатурі та копії раніше оформлених митних декларацій, однак відповідач заявлену митну вартість не визнав і застосував другорядний (резервний) метод її визначення. На думку позивача, за умовами поставки FOB складовими митної вартості є фактурна вартість товару та вартість його перевезення до кордону України, які підтверджені рахунками на оплату транспортно-експедиційних послуг №2501080 від 10.01.2025 і №2501119 від 13.01.2025 та довідкою про розподіл транспортних витрат №309 від 15.01.2025; страхування вантажу не здійснювалося, а тому страхові документи не подавалися; заявка на перевезення не є документом, який підтверджує числові значення складових митної вартості; зазначення у митній декларації країни відправлення Польщі як країни торгівлі та країни призначення зумовлене фактичним маршрутом перевезення товару морським транспортом в умовах закриття українських портів, а номер 285138813C є номером домашнього коносамента, товаророзпорядчі властивості якого не відрізняються від поданого до митного оформлення коносамента №SZ241002998. З огляду на викладене позивач вважає оскаржувані рішення і картку відмови протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Просить задовольнити позов повністю.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 24.03.2025 справу №260/1982/25 передано за підсудністю на розгляд Львівського окружного адміністративного суду.
17.04.2025 справу зареєстровано відділом документального забезпечення та архіву суду і відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано на розгляд судді Андрусів У.Б.
Ухвалою судді від 22.04.2025 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення її недоліків, які позивач усунув, подавши 29.04.2025 заяву про усунення недоліків з перекладом долучених до позовної заяви документів, викладених іноземною мовою.
Ухвалою судді від 01.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.
15.05.2025 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні. Свою позицію мотивує тим, що обов`язок доведення ціни товару покладається на декларанта, а митний орган за наявності обґрунтованих сумнівів має право витребувати додаткові документи. Вказує, що за умовами поставки FOB продавець несе витрати до моменту завантаження товару на борт судна в порту Нінбо, а всі подальші витрати – транспортування до порту Гданськ, розвантаження товару в порту, навантаження на автомобіль та перевезення до України – несе покупець, однак декларант не включив до заявленої митної вартості витрати на навантаження, вивантаження та обробку товару, а також не підтвердив витрати на страхування вантажу. Зазначає, що розрахунок вартості транспортних витрат №309 від 15.01.2025 здійснений ФОП ОСОБА_1 , який є декларантом, а не перевізником чи експедитором, тоді як рахунки №2501080 від 10.01.2025 і №2501119 від 13.01.2025 видані ТОВ «ФОРМАГ», зобов`язання якого як перевізника та/або експедитора не підтверджені жодним договірним документом; рахунок №2501119 містить пункт витрат «транспортно-експедиторське обслуговування на території України» (5285,51 грн) без відповідних витрат поза межами України; з огляду на п.3.4 Контракту конкретні умови оплати не визначені жодним документом; всупереч п.5.2 Контракту та п.3.1.1 договору про організацію перевезень автомобільним транспортом №2207/24/6-авто/Ф від 22.07.2024 не подано заявок; у графі «номер коносаменту» митної декларації країни відправлення зазначено номер 285138813C, тоді як фактично подано коносамент №SZ241002998, а у графі «країна здійснення торгівлі» вказано POL. Стверджує, що картка відмови лише містить інформацію про причини відмови та роз`яснення вимог, не є за своєю природою рішенням контролюючого органу та не породжує правових наслідків.
20.05.2025 позивач подав відповідь на відзив, у якій навів заперечення на доводи відповідача та просив позов задовольнити. Зазначає, що рахунок №2501119 від 13.01.2025 містить деталізований поділ витрат, а саме: вартість міжнародного перевезення вантажу автомобільним транспортом – 73361,00 грн, вартість перевезення з м/п Рава-Руська до с.Оноківці – 32349,25 грн та транспортно-експедиторське обслуговування на території України – 5285,51 грн, у зв`язку з чим висновок митниці про те, що остання сума охоплює весь маршрут переміщення вантажу, не відповідає змісту цього документа. Вказує, що страхування вантажу не здійснювалося, а тому страхові документи за п.8 ч.2 ст.53 МК України не подавалися; заявка на транспортування і експедирування контейнерів №8 подавалася до митного оформлення; зазначення Польщі у графах митної декларації країни відправлення зумовлене недоступністю українських портів для контейнеровозів в умовах воєнного стану, а у графі «країна (регіон)» зазначено Україну і вантажоодержувачем – позивача; номер 285138813C є номером домашнього коносамента, який за товаророзпорядчими властивостями не відрізняється від лінійного коносамента.
Ухвалою від 28.08.2026 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на які сторони покликаються як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ВАМП-ЗАХІД», ЄДРПОУ 36659531, зареєстроване як юридична особа, місцезнаходження: 79056, м.Львів, вул.Ковельська, буд.109Б.
16.01.2023 між компанією «RUIAN BOWIN IMP. & EXP. TRADE CO., LTD» (Китайська Народна Республіка), як продавцем та ТОВ «ВАМП-ЗАХІД», як покупцем укладено договір №VMP20230116 (далі – Контракт), за умовами п.1.1 якого продавець зобов`язується виготовити автомобільні запчастини та зобов`язується продавати їх тільки ТОВ «ВАМП-ЗАХІД».
Згідно з п.2.1 Контракту ціна і кількість продукції, що поставляється, обумовлюється і вказується в інвойсі при кожній покупці окремо. Пунктом 2.2 Контракту передбачено, що у зв`язку з внутрішньою ціновою політикою підприємства та залежно від номенклатури товару можливі знижки чи збільшення вартості товару, а тому щоразу формуватимуться продажні ціни товару та на кожну партію товару випускатиметься інвойс із зазначенням номенклатури та цін.
Відповідно до п.3.1 Контракту оплата за товар, що постачається за цим Контрактом, здійснюється за ціною, зазначеною у рахунках-фактурах чи інвойсах щодо кожного відвантаження. Пунктом 3.4 Контракту визначено, що оплату за поставлений товар покупець здійснює шляхом перерахування вартості товару на умовах передоплати на основі попередніх інвойсів або після отримання товару протягом 360 днів.
Згідно з п.4.3 Контракту тара та упаковка входить у вартість продукції.
Пунктом 5.1 Контракту сторони встановили, що продукція поставляється на умовах FOB NINGBO, п.5.2 – що партія продукції надходить згідно з індивідуальними заявками за цим Контрактом, а п.5.3 – що з поставленою партією продукції продавець надає інвойс та пакувальний лист.
Додатковою угодою від 17.01.2023 до Контракту сторони узгодили банківські реквізити продавця.
16.10.2024 позивач сформував заявку №ВН-0037266 на дев`ять найменувань товару (радіатори та обігрівачі для легкових автомобілів) загальною кількістю 990 шт.
На виконання умов Контракту продавцем виставлено комерційний інвойс №Y24GDN2410 від 29.10.2024 на постачання дев`яти найменувань товару загальною кількістю 990 шт. на загальну суму 9453,00 дол. США. Ціни, зазначені в інвойсі, відповідають цінам, наведеним у прейскуранті та специфікації виробника до інвойсу №Y24GDN2410, а кількість і вагові характеристики товару – пакувальному листу до цього інвойсу, згідно з яким товар запакований у 151 упаковку, вага нетто становить 1678 кг, вага брутто – 2334 кг, об`єм – 25,56 куб.м.
Оплату за Контрактом позивач здійснив у безготівковій формі, що підтверджується платіжними документами в іноземній валюті формату МТ103 АТ «УКРСИББАНК» від 07.10.2024 на суму 2000,00 дол. США та від 12.12.2024 на суму 10862,70 дол. США, у графі 70 яких зазначено «PAYMENT CONTRACT VMP20230116 DD 16.01.2023».
Товар відвантажено з порту Нінбо (Китай) до порту Гданськ (Польща) морським транспортом на судні «EDITH MAERSK», рейс 444W, у контейнері №MRKU5822966, що підтверджується коносаментом (накладною) №SZ241002998, виданим «MRF INTERNATIONAL FORWARDING CO., LTD», з відміткою про відвантаження на борт 06.11.2024 та із зазначенням номера замовлення на покупку 285138813. Проходження товаром митного оформлення в країні відправлення підтверджується митною експортною вантажною декларацією Китайської Народної Республіки №310120240515465501.
Транспортно-експедиторське обслуговування перевезення здійснювало ТОВ «ФОРМАГ» на підставі договору транспортного експедирування №103/19-02 від 01.03.2019, укладеного між ТОВ «ФОРМАГ» як експедитором та ТОВ «ВАМП-ЗАХІД» як клієнтом, і виданої позивачем довіреності від 06.01.2025. Умови перевезення цієї партії товару узгоджено заявкою №8 від 23.10.2024 до вказаного договору, у якій зазначено умови поставки FOB NINGBO, порт відправлення Нінбо (Китай), порт призначення Гданськ (Польща), місце доставки с.Оноківці, номер контейнера MRKU5822966, а також визначено, що страхування вантажу не вимагається, та погоджено вартість послуг експедитора: морський фрахт – 3180,00 дол. США, транспортно-експедиторське обслуговування, обробка вантажу в порту Гданськ та автодоставка – 3550,00 дол. США.
Перевезення товару автомобільним транспортом з Гданська (Польща) до с.Оноківці здійснено ТОВ «МВ ТРАНСБУД» на підставі договору про організацію перевезень вантажів автомобільним транспортом №2207/24/6-авто/Ф від 22.07.2024, укладеного між ТОВ «ФОРМАГ» як замовником та ТОВ «МВ ТРАНСБУД» як виконавцем, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) від 11.01.2025.
Вартість наданих транспортно-експедиторських послуг відображено у рахунку-фактурі №2501080 від 10.01.2025 на суму 138171,00 грн та рахунку-фактурі №2501119 від 13.01.2025 на загальну суму 151067,86 грн. Обидва рахунки видані ТОВ «ФОРМАГ» та містять посилання на коносаменти MAEU285138813 і SZ241002998 та контейнер MRKU5822966.
Довідкою про транспортні витрати ТОВ «ФОРМАГ» №112 від 14.01.2025 підтверджено, що вартість морського фрахту за маршрутом п.Нінбо (Китай) – п.Гданськ (Польща) складає 138171,00 грн, надбавка до фрахту, яка включає транспортно-експедиторське обслуговування та навантажувально-розвантажувальні роботи в п.Гданськ (Польща), складає 39015,00 грн, вартість автоперевезення за маршрутом п.Гданськ (Польща) – м/п Рава-Руська (Україна) складає 73361,00 грн, вартість автоперевезення за маршрутом м/п Рава-Руська (Україна) – с.Оноківці (Україна) складає 32349,25 грн, транспортно-експедиторське обслуговування на території України складає 5285,51 грн, а також те, що вантаж не страхувався.
Розподіл транспортних витрат, понесених до перетину митного кордону України, у частині, що припадає на оцінювану партію товару, наведено у довідці про розподіл транспортних витрат №309 від 15.01.2025.
Ринкову вартість оцінюваної партії товару в кількості 990 шт. на умовах поставки FOB Нінбо визначено у звіті про оцінку майна №15-01-225 від 16.01.2025, складеному суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2 , у розмірі 9453,00 дол. США.
З метою митного оформлення товару декларант позивача ФОП ОСОБА_1 15.01.2025 подав до Львівської митниці митну декларацію №25UA209230003175U1, у якій митну вартість товару визначено за основним методом – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, у розмірі 427190,35 грн. Умови поставки – FOB CN NINGBO (графа 20 декларації), фактурна вартість – 9453,00 дол. США за курсом 42,2734 грн за долар США, код товару – 8708913500, вага брутто – 2334 кг, вага нетто – 1680 кг.
Одночасно з митною декларацією декларантом на підтвердження заявленої митної вартості подано документи, а саме: пакувальний лист №Y24GDN2410 від 29.10.2024; рахунок-фактуру (інвойс) №Y24GDN2410 від 29.10.2024; коносамент №SZ241002998 від 06.11.2024; автотранспортну накладну (CMR) б/н від 11.01.2025; декларацію про походження товару №Y24GDN2410 від 29.10.2024; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг №2501080 від 10.01.2025; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг №2501119 від 13.01.2025; документ, що підтверджує вартість перевезення товару, №309 від 15.01.2025; доповнення до зовнішньоекономічного договору б/н від 17.01.2023; зовнішньоекономічний договір №VMP20230116 від 16.01.2023; договір про надання послуг митного брокера №3 від 22.07.2013; договір (контракт) про перевезення №2207/24/6-авто/Ф від 22.07.2024; копію митної декларації країни відправлення №310120240515465501 від 31.10.2024.
За результатами опрацювання поданих документів митний орган дійшов висновку, що вони не містять усіх відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у зв`язку з чим 16.01.2025 надіслав декларанту вимогу про надання додаткових документів. На вимогу митного органу декларант 17.01.2025 подав рахунок-фактуру (інвойс) №Y24GDN2410 від 29.10.2024, зовнішньоекономічний контракт №VMP20230116 від 16.01.2023, рахунки на оплату транспортних послуг №2501080 від 10.01.2025 та №2501119 від 13.01.2025, довідку про розподіл транспортних витрат №309 від 15.01.2025, експортну декларацію №310120240515465501 від 31.10.2024, договір про надання транспортних послуг №2207/24/6-авто/Ф від 22.07.2024, звіт про незалежну експертну оцінку №15-01-225 від 16.01.2025, посилання на інтернет-ресурси з пропозиціями аналогічних товарів на внутрішньому ринку, прайс-лист виробника-експортера, специфікацію виробника-експортера, бухгалтерську документацію (видаткові накладні, виписку по розрахунках з іноземним партнером), лист імпортера щодо призначення імпортованих товарів до бюджетного сегменту легкових автомобілів, заявку імпортера по номенклатурі, копії митних декларацій №24UA209230072078U9 від 06.08.2024 та №23UA209230130106U0 від 14.12.2023.
17.01.2025 Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100015/2 та оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2025/000123, у якій як причину відмови зазначено неможливість завершення митного оформлення у зв`язку з невірно заповненими графами 12, 45, 43, 44, 46, 47, В митної декларації відповідно до вказаного рішення про коригування митної вартості, та роз`яснено вимогу заповнити митну декларацію з урахуванням рішення про коригування митної вартості.
23.01.2025 позивач звернувся зі скаргою до Державної митної служби України, за наслідками розгляду якої рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100015/2 від 17.01.2025 скасовано та зобов`язано Львівську митницю прийняти нове рішення, у зв`язку з чим 03.03.2025 Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100089/3 щодо тієї самої митної декларації №25UA209230003175U1.
У графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100089/3 від 03.03.2025 як обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, зазначено таке.
Відповідно до п.1 ч.4 ст.54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52, 53, 54, 55, 58, 335 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI, за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Під час здійснення митного контролю було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено наступні розбіжності:
- умови поставки згідно інвойсу FOB QINGDAO. Відповідно до положень Інкотермс-2020, FOB (Free On Board (… named port of shipment)) Франко борт (… Назва порту відвантаження). Термін «франко-борт» означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому покупцем порту відвантаження, з цього моменту всі витрати і ризики втрати або пошкодження товару повинен нести покупець. Ціна FOB (FOB price) означає, що контрактна ціна (фактурна вартість) за товар включає в себе суму вартості самого товару і експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) в порт призначення. Відповідно до частини 10 статті 58 Митного кодексу України, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів. Згідно наданих декларантом комерційних документів для підтвердження витрат на транспортування до митного кордону, до розрахунку митної вартості декларантом не враховано витрати понесені покупцем на страхування вантажу при переміщенні товару морським видом транспорту. З огляду на маршрут транспортування товару (Ningbo – Gdansk – Україна) при умовах поставки FOB – Ningbo (Китай) експедитор повинен надавати послуги з розвантаження, перевантаження та обробки товару в порту Gdansk. Разом з тим, згідно з графою 21 декларації митної вартості, поданої до ЕМД від 15.01.2025 №25UA209230003175U1, декларантом не включено до заявленої митної вартості таку складову як витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваного товару, пов`язану з його транспортуванням до місця ввезення на митну територію України. Водночас інформація про вартість таких витрат відсутня у поданих документах;
- розрахунок вартості транспортних витрат від 15.01.2025 №309 здійснений ФОП ОСОБА_1 , який згідно з графою 14 ЕМД є декларантом, а не перевізником/експортером. При цьому, рахунки від 10.01.2025 №2501080 та від 13.01.2025 №2501119, які видані ТОВ «ФОРМАГ», не можуть слугувати документами, що підтверджують витрати, пов`язані з транспортуванням оцінюваного товару, оскільки зобов`язання ТОВ «ФОРМАГ» як перевізника та/або експедитора не підтверджені жодним договірним документом. Отже, декларантом не надано до митного оформлення визначених пунктом 6 частини другої статті 53 Кодексу належних транспортних (перевізних) документів, а також документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару;
- рахунок на оплату транспортно-експедиторських послуг від 13.01.2025 №2501119 містить пункт витрат «транспортно-експедиторське обслуговування на території України» (5285,51 грн). Однак, відповідні витрати щодо транспортно-експедиторських послуг поза територією України в рахунку відсутні з чого можна зробити висновок, що відповідна сума стосується послуг на всьому маршруті переміщення вантажу. Таким чином, при розрахунку належних до сплати митних платежів не включено до митної вартості товару відповідну другу частину витрат щодо оплати транспортно-експедиторських послуг;
- одними із основних документів, що підтверджують митну вартість товарів, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, та транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (пункти 4, 6 частини другої статті 53 Кодексу). З огляду на умови пункту 3.4 Контракту від 16.01.2023 №VMP20230116 та враховуючи, що конкретно умови оплати не визначені жодним документом, у митного органу відсутня можливість здійснити контроль правильності визначення митної вартості товару шляхом перевірки ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, оскільки на момент митного оформлення оплата за оцінюваний товар вже могла бути здійснена;
- відповідно до вимог п.5.2 зовнішньоекономічного контракту від 16.01.2023 №VMP20230116 визначено, що партія Продукції надходить згідно з індивідуальними Заявками по справжньому контракту. Проте даний документ (заявки) декларантом не надано митному органу, що є порушенням положень даної угоди;
- відповідно до вимог п.3.1.1 договору про організацію перевезень автомобільним транспортом від 22.07.2024 №2207/24/6-авто/Ф визначено, що Замовник зобов`язаний надати Виконавцю Заявку на перевезення вантажу. Заявка подається в узгодженій формі яка фіксується у вигляді доповнення до цього договору. Проте даний документ (заявки) декларантом не надано митному органу, що є порушенням положень даної угоди;
- у графі «номер коносаменту» митної декларації країни відправлення від 30.10.2024 №310120240515465501 зазначено номер 285138813С, фактично до митного оформлення декларантом надано коносамент №SZ241002998;
- у графі «країна здійснення торгівлі» митної декларації країни відправлення від 30.10.2024 №310120240515465501 вказано POL, що суперечить положенням даної зовнішньоекономічної операції.
У доповненні до графи 33 цього рішення митний орган зазначив, що Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом, а у сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару. Відповідно до частин 3-4 статті 53 МК України митним органом надано декларанту вимогу про надання додаткових документів. На вимогу митного органу декларантом додатково надано банківські документи (МТ103 від 12.06.2024 та від 12.12.2024, які, за висновком митниці, не можуть бути взяті до уваги в якості банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару та підтверджують факт оплати, оскільки у графі 70 «Інформація про переказ» наявне посилання лише на Контракт, що не дає можливості ідентифікувати їх з оплатою за оцінювані товари), витяг з мережі інтернет щодо вартості подібних товарів, висновок експертної організації, митні декларації №23UA209230130106U0 та №24UA209230072078U9 (митне оформлення товару за якими здійснювалось з коригуванням митної вартості із застосуванням ст.55 МК України, тому надані документи не можуть бути використані у якості підтверджуючих стосовно рівня митної вартості товару, який оцінюється), бухгалтерську документацію, прайс-лист та заявку до контракту купівлі-продажу. Разом з тим інших документів, які спростовують решту виявлених розбіжностей, декларантом на вимогу митного органу не надано.
Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п.2 ч.6 ст.54 МК України, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 МК України, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість.
Проведено консультації з декларантом згідно зі ст.57 МК України.
Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст.59 МК України) та методу 2б (ст.60 МК України) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МК України) та методу 2г (ст.63 МК України) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст.64 МК України). Джерелом інформації для коригування митної вартості товару №1 слугувала митна декларація №UA209230/2025/000473 від 04.01.2025, де митна вартість товару зі схожими характеристиками становить 9,251 дол. США/кг. Коригування на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови не здійснювалось.
Згідно з графами 28, 30 рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100089/3 від 03.03.2025 розрахована декларантом митна вартість товару становить 10105,42 дол. США (427190,35 грн), а скоригована митним органом митна вартість – 15541,68 дол. США (9,2510 дол. США за одиницю виміру при кількості 1680).
Не погодившись із зазначеним рішенням та карткою відмови, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.
Змістом спірних правовідносин є правомірність рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100089/3 від 03.03.2025 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2025/000123 від 17.01.2025.
Надаючи правову оцінку цим правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд застосовує такі норми чинного законодавства та робить висновки по суті спору.
Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відносини, з приводу яких виник даний спір, регулюються Митним кодексом України (далі – МК України).
Відповідно до положень п. 23, 24 ч.1 ст.4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Згідно зі ст. 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Відповідно до ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Як встановлено ч.2 ст.52 МК України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Згідно з ч.1, 2 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст.53 МК України).
З аналізу наведених норм вбачається, що положення ст.53 МК України містять вичерпний перелік документів, що подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Дана норма кореспондується з положеннями ст.318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Відповідно до ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.
Згідно зі ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Частиною 5 ст.54 МК України передбачено право органу доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Відповідно до ч.6 ст.54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування (ч.2 ст.55 МК України).
Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів (ч.5 ст.55 МК України).
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 та 3 ст.58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.
Згідно з ч.ч.4, 5 ст.58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним ч.2 ст.53 МК України. Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Необхідність витребовування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.
Водночас повноваження контролюючого органу витребовувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Не надання декларантом витребовуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації.
Неподання декларантом документів, зазначених у ч.ч.2-4 ст.53 МК України, не тягне для нього безумовних негативних правових наслідків. Неподання таких документів може тягнути за собою відмову в митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, відповідно, коригування митної вартості товарів лише в тому разі, коли у митниці будуть обґрунтовані підстави вважати, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.
При перевірці судом у разі оскарження декларантом рішення про коригування митної вартості підлягають встановленню обставини та відомості, щодо яких у митного органу виникли сумніви, обґрунтованість причин та підстав витребовування додаткових документів, неможливості визначення митної вартості за обраним декларантом методом та поданими й додатково витребовуваними документами.
У цій справі суд установив, що позивач визначив митну вартість товару за ціною договору, яка зазначена в комерційному інвойсі №Y24GDN2410 від 29.10.2024 на суму 9453,00 дол. США, збільшивши її на витрати на транспортування товару до митного кордону України в сумі 27579,90 грн, що разом становить 10105,42 дол. США (427190,35 грн).
На підтвердження заявленої митної вартості товару позивач надав митному органу разом з митною декларацією №25UA209230003175U1 та на вимогу митного органу документи, визначені ч.2, 3 ст.53 МК України, а саме: Контракт №VMP20230116 від 16.01.2023 з доповненням від 17.01.2023; комерційний інвойс №Y24GDN2410 від 29.10.2024; пакувальний лист до інвойсу; специфікацію та прейскурант виробника-експортера; коносамент №SZ241002998 від 06.11.2024; автотранспортну накладну (CMR) від 11.01.2025; декларацію про походження товару; копію митної декларації країни відправлення №310120240515465501; договір (контракт) про перевезення №2207/24/6-авто/Ф від 22.07.2024; рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг №2501080 від 10.01.2025 та №2501119 від 13.01.2025; довідку про розподіл транспортних витрат №309 від 15.01.2025; банківські платіжні документи формату МТ103; звіт про оцінку майна №15-01-225 від 16.01.2025; бухгалтерську документацію та заявку імпортера по номенклатурі.
Аналіз вказаних документів дає підстави зробити висновок про те, що позивач до митного оформлення надав усі обов`язкові документи на підтвердження митної вартості товару, що передбачені ч.2 ст.53 МК України, які дають змогу визначити вартість товару за ціною договору. При цьому надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових).
Натомість в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів відповідач зазначив, що подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2 та 3 ст.53 МК України, не містять усіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, а також що митним органом встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.
Надаючи правову оцінку аргументам відповідача, суд керується таким.
Передусім суд звертає увагу на те, що зазначена у графі 33 оскаржуваного рішення обставина «умови поставки згідно інвойсу FOB QINGDAO» не відповідає змісту документів, поданих до митного оформлення, та суперечить іншим відомостям самого рішення. Так, у графі 15 рішення №UA209000/2025/100089/3 від 03.03.2025 умови поставки визначено як FOB CN NINGBO, п.5.1 Контракту передбачає поставку продукції на умовах FOB NINGBO, заявка №8 від 23.10.2024 та митна декларація країни відправлення №310120240515465501 містять відомості про відвантаження товару саме з порту Нінбо, а порт Циндао у жодному з поданих документів не згадується. Отже, вказана теза оскаржуваного рішення сформульована щодо обставини, яка у спірних правовідносинах відсутня.
Стосовно доводів відповідача про невключення до митної вартості витрат на страхування вантажу суд зазначає таке.
Відповідно до п.8 ч.2 ст.53 МК України страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, подаються, якщо здійснювалося страхування. Тобто обов`язок подання таких документів виникає лише за умови фактичного здійснення страхування товару.
Заявкою №8 від 23.10.2024 до договору транспортного експедирування №103/19-02 від 01.03.2019 у графі «Страхування вантажу» зазначено «Не вимагається», а довідка про транспортні витрати №112 від 14.01.2025 містить відомості про те, що вантаж, який перевозився у контейнері MRKU5822966, не страхувався. Доказів протилежного відповідач не надав, а вимога про подання страхових документів за відсутності страхування суперечить п.8 ч.2 ст.53 МК України. Відтак витрати на страхування не є складовою митної вартості у цьому випадку і не могли бути включені до її розрахунку.
Стосовно доводів відповідача про невключення до митної вартості витрат на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваного товару, пов`язаних з його транспортуванням до місця ввезення на митну територію України, суд зазначає таке.
За офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс) термін FOB (Free On Board – «Франко-борт») означає, що продавець зобов`язаний здійснити завантаження товару на борт судна в названому порту відвантаження та нести всі витрати, пов`язані з товаром, до моменту переходу товару через поручні судна. Отже, витрати на завантаження товару на борт судна в порту Нінбо покладені на продавця і включені до ціни товару, а тому окремому включенню до митної вартості не підлягають.
Витрати на обробку вантажу в порту призначення підтверджені матеріалами справи. Заявкою №8 від 23.10.2024 сторони узгодили, зокрема, внутрішньопортове експедирування в порту призначення вантажу – п.Гданськ, Польща. У довідці про транспортні витрати №112 від 14.01.2025 зазначено, що надбавка до фрахту в сумі 39015,00 грн включає транспортно-експедиторське обслуговування та навантажувально-розвантажувальні роботи в п.Гданськ (Польща). Ця ж сума окремим рядком відображена у рахунку-фактурі №2501119 від 13.01.2025 як надбавка до фрахту за маршрутом п.Нінбо, Китай – п.Гданськ, Польща. Таким чином, витрати на обробку товару в порту Гданськ не лише документально підтверджені, а й включені декларантом до складових митної вартості.
Стосовно доводів відповідача про те, що рахунок на оплату транспортно-експедиторських послуг №2501119 від 13.01.2025 містить пункт витрат «транспортно-експедиторське обслуговування на території України» (5285,51 грн), а відповідні витрати поза територією України в рахунку відсутні, суд зазначає таке.
Як слідує зі змісту рахунку-фактури №2501119 від 13.01.2025, у ньому міститься чотири окремі позиції, розмежовані за територіальним критерієм: надбавка до фрахту за маршрутом п.Нінбо, Китай – п.Гданськ, Польща (міжнародне перевезення за єдиним транспортним документом) – 39015,00 грн; автоперевезення за маршрутом п.Гданськ, Польща – м/п Рава-Руська, Україна – 73361,00 грн; автоперевезення за маршрутом м/п Рава-Руська, Україна – с.Оноківці, Україна – 32349,25 грн; транспортно-експедиторське обслуговування на території України – 5285,51 грн. Перші дві позиції стосуються послуг, наданих поза межами митної території України, і не оподатковуються податком на додану вартість, тоді як остання позиція оподаткована за ставкою 20%, що додатково підтверджує місце надання цієї послуги. Отже, висновок митного органу про те, що сума 5285,51 грн стосується послуг на всьому маршруті переміщення вантажу, змісту рахунку не відповідає, а витрати на транспортно-експедиторське обслуговування поза межами України відображені у складі надбавки до фрахту.
Стосовно доводів відповідача про те, що розрахунок вартості транспортних витрат №309 від 15.01.2025 здійснений декларантом, а не перевізником чи експедитором, а зобов`язання ТОВ «ФОРМАГ» не підтверджені жодним договірним документом, суд зазначає таке.
Відповідно до п.6 ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Ця норма не встановлює вичерпного переліку документів, якими підтверджується розмір транспортних витрат, та не визначає їх виду.
Верховний Суд у постанові від 31.05.2019 у справі №804/16553/14 виснував, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким(-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами; Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
На підтвердження послідовності транспортування товару та розміру понесених витрат декларантом подано коносамент №SZ241002998 від 06.11.2024, автотранспортну накладну (CMR) від 11.01.2025, договір про організацію перевезень вантажів автомобільним транспортом №2207/24/6-авто/Ф від 22.07.2024, рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг №2501080 від 10.01.2025 і №2501119 від 13.01.2025 та довідку про розподіл транспортних витрат №309 від 15.01.2025. Ці документи узгоджуються між собою за маршрутом, номером контейнера та сумами і у сукупності підтверджують вартість транспортних витрат, включених до митної вартості.
Транспортно-експедиторське обслуговування перевезення здійснювалося на підставі договору транспортного експедирування №103/19-02 від 01.03.2019, укладеного між ТОВ «ФОРМАГ» як експедитором і позивачем як клієнтом, заявки №8 від 23.10.2024 до цього договору та довіреності позивача від 06.01.2025. Крім того, з поданого до митного оформлення договору №2207/24/6-авто/Ф від 22.07.2024 вбачається, що замовником перевезення вантажів автомобільним транспортом виступає саме ТОВ «ФОРМАГ», а виконавцем – ТОВ «МВ ТРАНСБУД», перевізник, зазначений у графі 16 автотранспортної накладної. Отже, участь ТОВ «ФОРМАГ» у перевезенні оцінюваного товару підтверджувалася саме тими документами, які були у розпорядженні митного органу на момент прийняття оскаржуваного рішення.
Та обставина, що розрахунок вартості транспортних витрат №309 від 15.01.2025 складений декларантом, сама по собі не спростовує числових значень транспортної складової митної вартості, оскільки зазначені у ньому суми ґрунтуються на рахунках-фактурах, виданих експедитором, та збігаються з даними довідки про транспортні витрати №112 від 14.01.2025. Відповідач не навів жодного розрахунку, який би свідчив про заниження декларантом транспортної складової митної вартості, та не зазначив, яка саме сума, на його думку, не була включена до митної вартості.
Стосовно доводів відповідача про ненадання заявок, передбачених п.5.2 Контракту та п.3.1.1 договору про організацію перевезень автомобільним транспортом №2207/24/6-авто/Ф від 22.07.2024, суд зазначає, що серед документів, перелічених у ч.2 ст.53 МК України, відсутня заявка на перевезення вантажу, оскільки така заявка не є первинним чи розрахунковим документом та, відповідно, не підтверджує факт надання транспортних послуг чи їх вартість, тому вимога про її надання є безпідставною. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 16.11.2018 у справі №813/1012/17.
Крім того, суд звертає увагу на те, що позивач не є стороною договору про організацію перевезень вантажів автомобільним транспортом №2207/24/6-авто/Ф від 22.07.2024, укладеного між ТОВ «ФОРМАГ» і ТОВ «МВ ТРАНСБУД». Обов`язок надати заявку на перевезення вантажу, передбачений п.3.1.1 цього договору, покладено на замовника, тобто на ТОВ «ФОРМАГ», а не на позивача чи його декларанта.
Що стосується заявки, передбаченої п.5.2 Контракту, то з матеріалів справи вбачається, що на вимогу митного органу декларант подав заявку імпортера по номенклатурі, що відображено і в самому доповненні до графи 33 оскаржуваного рішення, де зазначено про надання декларантом заявки до контракту купівлі-продажу.
Стосовно доводів відповідача про те, що з огляду на п.3.4 Контракту конкретні умови оплати не визначені жодним документом, унаслідок чого митний орган позбавлений можливості перевірити ціну, що була фактично сплачена, суд зазначає таке.
Пунктом 3.4 Контракту сторони погодили, що оплату за поставлений товар покупець здійснює шляхом перерахування вартості товару на умовах передоплати на основі попередніх інвойсів або після отримання товару протягом 360 днів. Отже, умови оплати сторонами визначені, а можливість вибору між передоплатою і післяплатою є звичайною договірною умовою, яка не впливає на ціну товару. Поряз з тим, п.3.1 Контракту передбачено, що оплата за товар здійснюється за ціною, зазначеною у рахунках-фактурах чи інвойсах щодо кожного відвантаження, а п.2.1 Контракту – що ціна і кількість продукції вказується в інвойсі при кожній покупці окремо.
У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови, на яких повинна здійснитися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої не стосуються, а тому розбіжності щодо умов оплати товару у документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумніву в достовірності задекларованої митної вартості. Наведене відповідає правовим позиціям Верховного Суду, викладеним у постановах від 17.04.2018 у справі №815/329/17, від 11.06.2019 у справі №813/1755/17 та від 29.07.2020 у справі №420/1709/19.
Ціна оцінюваного товару підтверджена комерційним інвойсом №Y24GDN2410 від 29.10.2024 на суму 9453,00 дол. США, яка збігається з відомостями специфікації та прейскуранта виробника, з даними митної декларації країни відправлення №310120240515465501 та з висновком звіту про оцінку майна №15-01-225 від 16.01.2025. Та обставина, що у графі 70 платіжних документів формату МТ103 міститься посилання лише на Контракт, не спростовує заявленої ціни товару, оскільки згідно з п.3.4 Контракту оплата може здійснюватися і після отримання товару протягом 360 днів, а сам факт відсутності повної оплати на момент митного оформлення не змінює ціни, погодженої сторонами в інвойсі.
Стосовно доводів відповідача про розбіжність у номері коносамента суд зазначає таке.
Матеріалами справи підтверджено, що номер 285138813C, зазначений у графі «номер коносаменту» митної декларації країни відправлення №310120240515465501, узгоджується з номером замовлення на покупку 285138813, вказаним у поданому до митного оформлення коносаменті №SZ241002998, та з номером коносамента MAEU285138813, зазначеним у рахунках-фактурах про надання транспортно-експедиційних послуг №2501080 від 10.01.2025 і №2501119 від 13.01.2025 поряд із номером SZ241002998 та номером контейнера MRKU5822966. Отже, обидва номери стосуються одного й того самого перевезення одного контейнера на одному судні, а різниця між ними зумовлена наявністю лінійного (майстер) та домашнього коносаментів, товаророзпорядчі властивості яких не відрізняються.
Крім того, відповідач не навів жодних відомостей про те, яким саме чином відмінність у реквізитах коносамента впливає на числові значення складових митної вартості товару.
Стосовно доводів відповідача про те, що у графі «країна здійснення торгівлі» митної декларації країни відправлення вказано POL, що суперечить положенням зовнішньоекономічної операції, суд зазначає таке.
Експортна декларація – це документ, який підтверджує проходження товаром митного оформлення в країні відправлення та заповнюється відправником товару або митним агентством, яке здійснює таке оформлення. Позивач як імпортер не є суб`єктом заповнення експортної декларації країни відправлення і не несе відповідальності за дії митних органів іноземних держав чи за технічні особливості оформлення таких документів; таку декларацію позивач подав митниці в тому вигляді, в якому отримав її від відправника.
Крім того, згідно з положеннями ст.53 МК України копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, що подається за наявності (п.7 ч.3 ст.53 МК України), та не входить до переліку документів, які обов`язково підтверджують митну вартість за ч.2 ст.53 МК України, тобто має факультативний характер.
Зазначення у графах «країна (регіон), що веде торгівлю» та «країна (регіон) призначення» митної декларації країни відправлення Польщі узгоджується з фактичним маршрутом перевезення товару морським транспортом з порту Нінбо до порту Гданськ, відображеним у коносаменті №SZ241002998, заявці №8 від 23.10.2024 та рахунках-фактурах експедитора, і не суперечить умовам зовнішньоекономічної операції. При цьому у графі «одержувач вантажу за межами Китаю» цієї декларації зазначено ТОВ «ВАМП-ЗАХІД», а сама декларація містить відомості про вартість товару 9453,00 дол. США, що збігається із сумою комерційного інвойсу №Y24GDN2410 від 29.10.2024.
Щодо застосування відповідачем резервного (другорядного) методу визначення митної вартості суд зазначає таке.
Відповідно до п.2, 4 ч.2 ст.55 МК України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості, а також обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала митна декларація №UA209230/2025/000473 від 04.01.2025, за якою рівень митної вартості товару зі схожими характеристиками становить 9,251 дол. США/кг. При цьому в оскаржуваному рішенні відповідач зазначив, що коригування на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови не здійснювалось. Оскаржуване рішення не містить докладної інформації про товар, взятий за основу для коригування, зокрема чи є він ідентичним або подібним (аналогічним) оцінюваному за фізичними характеристиками, якістю, країною виробництва та виробником, чи ввозився він у тій самій кількості та на тих самих комерційних рівнях і умовах поставки. Тобто митним органом не доведено, що ввезення взятого за основу товару відбувалося на порівнянних умовах, а отже обґрунтування числового значення скоригованої митної вартості в рішенні фактично відсутнє.
Суд враховує, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.
Наявність у автоматизованій системі аналізу та управління ризиками за напрямом митної вартості відомостей про те, що ідентичний чи подібний товар розмитнювався за більшою митною вартістю, ніж задекларував позивач, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.02.2025 у справі №300/784/24 та від 11.02.2026 у справі №560/2740/25, які в силу приписів ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII повинні враховуватися судом під час вирішення цього спору.
В контексті конкретних обставин цієї справи та зумовленого ними нормативного регулювання правовідносин, що склалися між їх суб`єктами, суд вважає, що в даному випадку контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливості здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом – за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена.
Беручи до уваги те, що оскаржуване рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100089/3 від 03.03.2025 є правовим актом індивідуальної дії, суд констатує невідповідність такого рішення критеріям обґрунтованості, чіткості та зрозумілості, а тому таке рішення належить визнати протиправним та скасувати.
Стосовно позовної вимоги про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2025/000123 суд зазначає таке.
Відповідно до ч.12 ст.264 МК України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Оскаржувана картка відмови №UA209230/2025/000123 прийнята у зв`язку з невизнанням заявленої позивачем митної вартості товару за митною декларацією №25UA209230003175U1 і містить вимогу заповнити цю декларацію з урахуванням рішення про коригування митної вартості. Зазначене у картці відмови рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100015/2 від 17.01.2025 скасоване за наслідками адміністративного оскарження, натомість щодо тієї самої митної декларації прийнято оскаржуване рішення №UA209000/2025/100089/3 від 03.03.2025, яким і визначено скориговану митну вартість товару. Оскільки картка відмови є похідною від рішення про коригування митної вартості, то визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості №UA209000/2025/100089/3 від 03.03.2025 зумовлює протиправність і такої картки відмови, а тому вона також підлягає скасуванню.
Суд відхиляє посилання відповідача на те, що картка відмови не є за своєю природою рішенням контролюючого органу та не породжує жодних правових наслідків. Картка відмови є актом індивідуальної дії, який приймається уповноваженою посадовою особою митного органу, породжує для декларанта обов`язок подати нову митну декларацію та безпосередньо зумовлює неможливість завершення митного оформлення товару за заявленою митною вартістю, а тому може бути предметом оскарження в порядку адміністративного судочинства.
Будь-яких інших обставин, які б вимагали детальної відповіді або спростування, сторонами у заявах по суті справи не зазначено та з матеріалів справи судом не встановлено.
Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Згідно з ч.1 ст.90 цього ж Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується таким.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Згідно з ч.1, 2 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Приписами ч.1 ст.139 КАС України унормовано, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 16.03.2020 у справі №1.380.2019.001962, при оскарженні рішення про коригування митної вартості товарів ціною позову у розумінні підп.1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» є різниця митних платежів, що підлягали сплаті із врахуванням митної вартості, розрахованої декларантом, та митної вартості, розрахованої митним органом в оскаржуваному рішенні.
У цій справі ціна позову складає суму донарахованих митних платежів за оскаржуваним рішенням про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100089/3 від 03.03.2025, що становить 45839,48 грн. Ця сума визначена як різниця між сумою податку на додану вартість, обчисленою виходячи зі скоригованої митним органом митної вартості (655437,72 грн Ч 20% = 131087,54 грн), та сумою податку на додану вартість, обчисленою виходячи з митної вартості, розрахованої декларантом (426240,32 грн Ч 20% = 85248,06 грн), і відображена у графі 47 митної декларації №25UA209230003828U7 за кодом способу платежу 55.
Згідно з підп.1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011, за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано юридичною особою, ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Частиною 3 ст.4 цього Закону передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Оскільки 1,5% від ціни позову (45839,48 грн) становить 687,59 грн, що є меншим за один розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028,00 грн), за майнову вимогу застосовується мінімальна ставка судового збору в розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 3028,00 грн.
Поряд з тим, позовна вимога про визнання протиправною та скасування картки відмови є похідною від основної позовної вимоги майнового характеру, окремий судовий збір за таку вимогу не сплачується, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 10.04.2020 у справі №520/1634/19.
Позивач сплатив судовий збір у сумі 6056,00 грн згідно з платіжною інструкцією №3 від 04.03.2025, тобто у розмірі, який перевищує встановлений Законом України «Про судовий збір». Як наслідок, із бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 3028,00 грн, тобто у розмірі, який підлягав сплаті за подання позовної заяви відповідно до Закону України «Про судовий збір». Решта судового збору (3028,00 грн) може бути повернута позивачу за його клопотанням у порядку, передбаченому п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір».
Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то питання щодо їх стягнення вирішуватиметься судом протягом п`яти днів після ухвалення цього судового рішення за умови подання відповідних доказів. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява, у відповідності до ч.7 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягатиме залишенню без розгляду.
Керуючись ст.2, 72– 77, 90, 132, 139, 241– 246, 255, 293, 295– 297 КАС України, суд
у х в а л и в :
1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАМП-ЗАХІД» до Львівської митниці про скасування рішення про коригування митної вартості товарів, визнання протиправною та скасування картки відмови задовольнити повністю.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100089/3 від 03.03.2025.
3. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2025/000123 від 17.01.2025.
4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАМП-ЗАХІД» сплачений судовий збір у сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «ВАМП-ЗАХІД» (місцезнаходження: вул. Ковельська, буд.109Б, м. Львів, 79056; ЄДРПОУ 36659531).
Відповідач – Львівська митниця (місцезнаходження: вул. Тадеуша Костюшка, буд.1, м. Львів, 79000; ЄДРПОУ 43971343).

Суддя | Андрусів Уляна Богданівна