ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/15771/25  Номер провадження 11-сс/814/605/26 | Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1  Доповідач ап. інст. ОСОБА_2

ОКРЕМА ДУМКА

16 липня 2026 року | м. Полтава

04 червня 2026 року слідчим суддею Автозаводського районного суду м. Кременчук у кримінальному провадженні №12024170000000070 від 09 січня 2024 року застосовано  ОСОБА_3  запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати житло за місцем свого проживання, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, строком до 30 липня 2026 року.
16 липня 2026 року Полтавським апеляційним судом апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_4 задоволено, ухвалу слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчук від 04 червня 2026 року щодо ОСОБА_3  скасовано, постановлено нову ухвалу, якою клопотання слідчого ОСОБА_5 , погоджене з прокурором ОСОБА_4 , частково задоволено та застосовано ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 30 липня 2026 року без визначення застави.
Однак із наведеним вище рішенням більшості колегії суддів не погоджуюся та висловлюю окрему думку з таких підстав.
Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя визнав доведеними встановлені стороною обвинуваченння ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, та дійшов висновку про необхідність застосування ОСОБА_3 запобіжного заходу.
При цьому, слідчий суддя при обранні підозрюваному запобіжного заходу врахував усі дані та обставини як щодо інкримінованих ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.2 ст.317 КК України (їх обставини й тяжкість, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_3 у разі визнання винуватим), так і його особи та процесуальної позиції щодо інкримінованих йому обставин, у тому числі й ті, на які наявне посилання в апеляційній скарзі. Апеляційна скарга не містить наведення даних і обставин, які би не були оцінені слідчим суддею.
За результатом комплексної оцінки обставин провадження слідчий суддя, діючи в межах своїх дискреційних повноважень, дійшов висновку про те, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту здатен ефективно запобігти існуючим ризикам та сприяти досягненню завдань досудового слідства.
Визначаючи вид запобіжного заходу, який належить застосувати ОСОБА_3 , слідчий суддя, зокрема, врахував те, що підозрюваний співпрацює зі слідством, надає зізнавальні показання, виявляє готовність участі в слідчих діях, протягом тривалого часу проживає за місцем своєї реєстрації. 
Відповідно до характеристики з місця проживання ОСОБА_3 не порушує громадський порядок, скарг і заяв щодо його поведінки не надходило, на спеціальних обліках у медичних закладах він не перебуває.
Під час розгляду клопотання та апеляційної скарги сторона обвинувачення не довела обставину, передбачену п.3 ч.1 ст.194 КПК України - недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_3 , ніж тримання під вартою, для запобігання встановленим вище ризикам, із урахуванням усіх обставин провадження, передбачених ст.ст. 177,178 КПК України, які стосуються кримінального правопорушення (характеру, тяжкості, обставин) та особи підозрюваного, його поведінки та інших доречних факторів під час досудового розслідування, саме в їх сукупності.
Так, кримінальним процесуальним законом установлено презумпцію застосування більш м`якого запобіжного заходу, якщо не доведено, що він не є достатнім для досягнення мети запобіжного заходу. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид запобіжного заходу є недостатнім покладається на сторону обвинувачення.
Поряд із загальною та особливою складовими підставами для застосування запобіжного заходу слідчий суддя повинен також ураховувати обставини, зазначені в ст.178 КПК України, й оцінити їх у сукупності. До того ж, перелік таких обставин не є вичерпним.
При цьому, законодавцем підкреслюється, що застосування запобіжного заходу не має карального характеру, а його метою є саме забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного з тим щоб орган досудового розслідування зміг виконати завдання, передбачені ст.2 КПК України.
Висновок слідчого судді про те, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту здатен ефективно забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_3 і запобігти існуючим ризикам підтвердився, зокрема, й такими обставинами: відсутністю жодних фактів недотримання підозрюваним умов застосованого йому слідчим суддею запобіжного заходу; процесуальною поведінкою під час провадження в суді апеляційної інстанції підозрюваного, який самостійно у визначений апеляційним судом час брав участь у судовому засіданні в розгляді апеляційної скарги сторони обвинувачення, в якій порушувалося питання про погіршення його становища шляхом застосування йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. А, отже, й апелянтом не обґрунтовано, чому за наведених вище обставин неможливо досягти мети запобіжного заходу в умовах систематичного, цілодобового контролю за поведінкою підозрюваного з покладенням на нього широкого кола обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, не лише шляхом обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ураховуючи наведене вище, вважаю, що належних і достатніх підстав для скасування оскаржуваної ухвали не було. Висновки слідчого судді є вмотивованими та небезпідставними, які доводи апеляційної скарги не спростовують.
Тому апеляційну скаргу необхідно було залишити без задоволення.

Суддя Полтавського апеляційного суду    ОСОБА_2