ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/20467/18 Суддя (судді) першої інстанції: Чепенюк Ольга Володимирівна
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 липня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача Аліменка В.О.,
суддів Терези Ю.О., Файдюка В.В.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2025 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "Технопрофіль" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
В С Т А Н О В И Л А
Приватне підприємство "Технопрофіль" звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 03.07.2018 №3352615147 та №3342615147.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2025 року адміністративний позов задоволено.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Судом встановлено, що Приватне підприємство "Технопрофіль" (бульвар Ромена Роллана, 13/320, місто Київ, 03170, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 31349455) зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 06.02.2001. Основним видом економічної діяльності юридичної особи є неспеціалізована оптова торгівля. Підприємство з 12.02.2001 взяте на облік як платник податків, у спірний період було зареєстроване платником податку на додану вартість.
ГУ ДФС у м.Києві на підставі наказу ГУ ДФС у м. Києві від 23.05.2018 № 8879 та на виконання ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 01.08.2016 у справі №1-кс/760/10651/16 (760/6919/16-к), що винесена під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №12015000000000630, внесеного до єдиного державного реєстру досудових розслідувань від 08.12.2015, проведена документальна позапланова виїзна перевірка ПП «Технопрофіль» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства під час проведення фінансово-господарських операцій з ТОВ «Акротус- Систем» (код 39474962), ТОВ «Арнад плюс» (код 39759943), ТОВ «Ренесанс Славія Інвестмент» (код 32852075), ТОВ «Драйв Денс Київ» (код 35997875), ТОВ «ТІК «Енерія» (код 36424719), ТОВ «Біо Плюс» (код 36586825), ТОВ «Світ Фуд» (код 38864306), ТОВ «Металлсервіс Україна» (код 38946535), ТОВ «Фондор Груп» (код 39161539), ТОВ «СТ Мідл» (код 39165685), ТОВ «Гран Бутік» (код 3972181 1), ТОВ «Арабікус» (код 39795071), ТОВ «Барбадос ЛТД» (код 39861332), ТОВ «Бром форс» (код 39879596), ТОВ «Інтер Текноледжі» (код 39931839), ТОВ «Елітстар Компані» (код 39931996), ТОВ «Марино Торг» (код 39882792), ТОВ «Домініка Трейд» (код 39883204), ТОВ «Бурж Ком» (код 39936470), ТОВ «Бурбон трейд» (код 39943606), ТОВ «Бендер Проджект» (код 39401391), ТОВ «Коралсіті» (код 39472352), ТОВ «ВТК Сіріус» (код 39707891), ТОВ «Молгрант» (код 39832034), ТОВ «Мідленд Інвест» (код 39852129), ТОВ «Гард Комьюніті» (код 39873662), ТОВ «Білд Комьюніті» (код 39873730), ТОВ «Бест Комьюніті» (код 39873877), ТОВ «Консалтком» (код 39932853), ТОВ «Ленсі Груп» (код 39932921), ТОВ «Макао Союз» (код 39938750), ТОВ «Ареал Софт Груп» (код 39954814), ТОВ «Компанія «Інвест Гарант» (код 40136254), ТОВ «Кортес-плюс» (код 39710362), ТОВ «Форест-таун 2015» (код 39882090), ТОВ «Олмофо» (код 39930086), ТОВ «Профбудкомплекс» (код 40028021), ТОВ «ЄС «Європейська будівельно-фасадна компанія» (код 36850050), ТОВ «Енкод Констракшн» (код 39237361), ТОВ «ТК Спектр» (код 39730370), ТОВ «Фреш продакшн» (код 38799709), ТОВ «Маджестик Лайн» (код 38952491), ТОВ «Анадора» (код 39937233), ТОВ «Сафаре» (код 39937516), ТОВ «Альтерсвіфт» (код 39832055), ТОВ «Врожай 2015» (код 39983410), ТОВ «Стандарт промбуд» (код 40047395), ТОВ «РЗХ Лімітед» (код 39526198), ТОВ «Малаві» (код 39861589), ТОВ «Наполі Груп» (код 39865997), ТОВ «Багіра Фінанс» (код 38750731), ТОВ «ІК «Дельта» (код 39623466), ТОВ «Голд Трейд» (код 39279857), ТОВ «Шериф комфорт» (код 39735866), ТОВ «Сурінам плюс» (код 39861463), ТОВ «Промомаркетгруп» (код 39276264), ТОВ «БК «Нові Горизонта» (код 39387168), ТОВ «Нова Перспектива-2015» (код 39856164), ТОВ «Інгер буд» (код 39452095), ТОВ «Будівельні технології «Кразбуд» (код 39323036), ТОВ «Інтербілд Комьюніті» (код 39932429), ТОВ «Ека Строй Плюс» (код 38637567), ТОВ «Підлога- Бетон» (код 37909981), ТОВ «Біз-лайн» (код 39621563), ТОВ «ТД «Метрокепітал Груп» (код 37354392), ТОВ«Сільник» (код 37692894), ТОВ «Фоса - Інтернейшил» (код 38380067), ТОВ «Панорама-Скай» (код 39343141), ТОВ «Омелюх груп» (код 39343995), ТОВ «БК «Профбуд- 2015» (код 39669448), ТОВ «Гранді плюс» (код 39962762), ПП «Будпостач-Закарпаття» (код 37858019), ТОВ «Салес ЛТД» (код 39420964), ТОВ «Аргенто Україна» (код 39621144), ТОВ «Алтіма Трейд» (код 39870310), ТОВ «Континент ДК» (код 38387020), ТОВ «Нубіром» (код 39267705), ТОВ «Астор Агротрейд» (код 39590404), ТОВ «Ковад-Проммонтаж» (код 34688267) за період з 01.01.2014 по 29.07.2016, про що складено акт від 13.06.2018 № 135/26-15-14-07- 02-10/31349455.
Перевіркою встановлено порушення ПП «Технопроффіль» по господарських відносинах з ТОВ «ЄС «Європейська будівельно-фасадна компанія», ТОВ «ТД «Метрокепітал Груп», ТОВ «Ека Строй Плюс», ТОВ «Маджестик Лайн», ТОВ «СТ Мідл», ТОВ «Будівельні технології «Кразбуд», ТОВ «Панорама-Скай», ТОВ «РЗХ Лімітед», ТОВ «Кортес-плюс», ТОВ «Форест-таун 2015», ТОВ «Макао Союз», ТОВ «Профбудкомплекс», а саме порушено підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України (далі - ПК України), внаслідок чого занижено податок на прибуток на загальну суму 159 282 грн; пункту 44.1 статті 44, пункту 185.1 статті 185, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість (далі ПДВ) на загальну суму 181 918 грн.
Висновки відповідача ґрунтуються на відсутності реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентами ТОВ «ЄС «Європейська будівельно-фасадна компанія», ТОВ «ЄС «Європейська будівельно-фасадна компанія», ТОВ «ТД «Метрокепітал Груп», ТОВ «Ека Строй Плюс», ТОВ «Маджестик Лайн», ТОВ «СТ Мідл», ТОВ «Будівельні технології «Кразбуд», ТОВ «Панорама-Скай», ТОВ «РЗХ Лімітед», ТОВ «Кортес-плюс», ТОВ «Форест-таун 2015», ТОВ «Макао Союз», ТОВ «Профбудкомплекс», лише з формальним оформленням документів бухгалтерського обліку без фактичного настання наслідків для їх учасників.
На підставі акта перевірки ГУ ДФС у м. Києві 03.07.2018 прийняті такі два податкові повідомлення-рішення №3342615147, яким Підприємству збільшено грошове зобов`язання з податку на прибуток підприємств на суму 159 282,00 грн та застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 23 676,00 грн та №3352615147, яким позивачу збільшено грошове зобов`язання з ПДВ на суму 128 130 грн та застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 32 033 грн.
Вважаючи вказані ппр протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Для цілей оподаткування на платників податків покладено обов`язок вести облік доходів, витрат та інших показників, що впливають на визначення об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, а також інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Водночас формування показників податкової звітності та митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, визначеними абзацом першим цього пункту, законодавством не допускається (пункт 44.1 статті 44 Податкового кодексу України).
За приписами пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до складу податкового кредиту включаються суми податку, сплачені або нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання чи виготовлення товарів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України, а також послуг; б) придбання, будівництва, спорудження чи створення необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України, зокрема у зв`язку з внесенням таких активів до статутного фонду або передачею їх на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності; в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, а також послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного чи фінансового лізингу.
Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит за відповідний звітний період визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів або послуг та складається із сум податку, нарахованих (сплачених) платником за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті), послуг, а також придбанням, будівництвом чи спорудженням основних фондів (основних засобів, інших необоротних матеріальних активів і незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. При цьому право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи почали відповідні товари, послуги або основні фонди використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника протягом звітного податкового періоду, а також незалежно від того, чи здійснювалися платником податку оподатковувані операції у такому періоді.
Крім того, пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що до податкового кредиту не можуть бути віднесені суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів або послуг, якщо вони не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи розрахунками коригування до них, митними деклараціями або іншими документами, визначеними пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. Якщо під час проведення перевірки контролюючим органом суми податку, які були попередньо включені платником до податкового кредиту, залишаються непідтвердженими зазначеними документами, такий платник несе відповідальність відповідно до вимог Податкового кодексу України.
Системний аналіз наведених положень свідчить про те, що для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток та формування податкового кредиту господарські операції мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними документами, які достовірно відображають реальність таких операцій.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV) у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, господарською операцією є дія або подія, що спричиняє зміни у структурі активів, зобов`язань чи власного капіталу підприємства, а первинним документом є документ, який містить відомості про таку господарську операцію.
Зі змісту статті 9 Закону № 996-XIV убачається, що підставою для ведення бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, якими фіксуються факти здійснення таких операцій. Такі документи повинні складатися під час здійснення господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. Для контролю та впорядкування обробки інформації, що міститься у первинних документах, можуть оформлюватися також зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть оформлюватися як на паперових, так і на машинних носіях інформації, однак у будь-якому випадку вони повинні містити обов`язкові реквізити, зокрема: назву документа (форми), дату та місце його складання, найменування підприємства, від імені якого документ складено, зміст і обсяг господарської операції, одиницю її виміру, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції та правильність її оформлення, а також особистий підпис, аналог власноручного підпису або інший підпис, прирівняний до власноручного відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».
Водночас у первинних документах, які є підставою для ведення бухгалтерського обліку, повинні відображатися виключно відомості про фактично здійснені господарські операції. Лише за умови реального вчинення господарської операції такі документи набувають статусу первинних документів. У разі ж відсутності фактичного здійснення відповідної операції документи, складені на її підтвердження, не можуть вважатися первинними документами для цілей податкового обліку.
Закріплюючи вимогу щодо документального підтвердження сум витрат та податкового кредиту, які враховуються платником при визначенні податкових зобов`язань з податку на прибуток та податку на додану вартість, законодавець виходив із того, що такі документи повинні бути достовірними та підтверджувати реальне здійснення господарських операцій, які в них відображені.
Принцип превалювання сутності над формою, відповідно до якого господарські операції відображаються в обліку виходячи насамперед із їх економічної сутності, а не лише юридичної форми, закріплений статтею 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та однаковою мірою поширюється і на сферу податкового обліку.
Отже, якщо господарська операція фактично не мала місця, первинні документи, складені для її оформлення, не можуть визнаватися такими, що відповідають дійсним обставинам, а відтак не є належною підставою для формування показників податкового обліку. Такий підхід узгоджується і з положеннями статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України, яка встановлює вимоги щодо достовірності доказів.
У спорах, предметом яких є правомірність відображення платником податків у бухгалтерському та податковому обліку фінансових показників за господарськими операціями, які контролюючий орган вважає нереальними (фіктивними), усталеною є правова позиція, відповідно до якої право платника на формування податкового кредиту та витрат виникає виключно за умови фактичного здійснення господарських операцій з придбання товарів, робіт чи послуг з метою їх використання у власній господарській діяльності. Такі операції повинні бути пов`язані з реальним рухом активів, зміною зобов`язань або власного капіталу платника податків, відповідати економічному змісту, визначеному укладеними договорами, та підтверджуватися належним чином оформленими первинними документами, що відповідають вимогам законодавства, у тому числі щодо наявності всіх обов`язкових реквізитів.
Наслідки для податкового обліку виникають виключно у разі фактичного руху активів, який є необхідною передумовою для формування податкового кредиту та врахування витрат. Якщо ж господарська операція фактично не здійснювалася, платник податків не набуває права на отримання податкової вигоди у вигляді податкового кредиту та/або врахування відповідних витрат під час визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток.
На підтвердження реального здійснення господарських операцій платник податків повинен мати належним чином оформлені первинні документи, які містять усі обов`язкові реквізити та підписані уповноваженими особами. Такі документи у взаємозв`язку з іншими встановленими обставинами справи, зокрема щодо наявності у суб`єктів господарювання необхідних матеріальних, трудових та інших ресурсів, можливості виконання відповідних операцій з урахуванням часу їх здійснення, місця знаходження майна та економічної доцільності, мають підтверджувати беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що, своєю чергою, є підставою для формування показників податкового обліку.
Отже, узагальнюючи наведене, суд зазначає, що правові наслідки у вигляді виникнення у платника податку права на формування об`єкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту виникають лише за умови фактичного здійснення господарських операцій з придбання товарів, робіт чи послуг для їх використання у власній господарській діяльності. Такі операції повинні бути пов`язані з реальним рухом активів, зміною зобов`язань або власного капіталу платника податків, відповідати економічному змісту укладених договорів та підтверджуватися належним чином оформленими первинними документами.
Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом, зокрема у постановах від 26 лютого 2020 року у справі № 826/1308/18, від 10 квітня 2020 року у справі № 808/954/17, від 28 квітня 2020 року у справі № 826/15568/16, від 09 вересня 2021 року у справі № 460/2315/19 та від 26 вересня 2023 року у справі № 120/6732/22.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 липня 2022 року у справі № 160/3364/19 фактично підтвердила наведені висновки, зазначивши, що ключовим для вирішення спорів щодо наявності податкових наслідків господарських операцій є дослідження всієї сукупності встановлених обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність таких операцій. При цьому окремі обставини, зокрема наявність вироку щодо контрагента платника податків, сам факт відкриття кримінального провадження стосовно контрагента та отримання в його межах показань особи про непричетність до створення чи діяльності підприємства, податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання, незначні недоліки в оформленні первинних документів або відсутність окремих із них, самі по собі не є достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Разом з тим у сукупності з іншими доказами такі обставини можуть підтверджувати або спростовувати позицію контролюючого органу.
Крім того, акцентуючи увагу на реальному здійсненні господарської операції як юридичному факті, з яким закон пов`язує виникнення у платника податків права на формування податкового кредиту та врахування витрат, Велика Палата Верховного Суду у зазначеній постанові також наголосила, що платник податків не може бути позбавлений права використовувати первинний документ для цілей податкового обліку лише з тієї підстави, що такий документ містить недостовірні відомості, якщо ці відомості були внесені не ним. Негативні наслідки, пов`язані з недостовірністю інформації, наведеної у первинному документі, повинні покладатися виключно на особу, яка внесла відповідні дані. Якщо ж недостовірні відомості щодо учасника господарської операції були внесені іншою особою, добросовісний платник податків, який використав такий документ для підтвердження показників свого податкового обліку, не повинен зазнавати негативних наслідків за умови, що інші обставини, зазначені у документі, зокрема фактичний рух активів, дійсно мали місце. При цьому необхідно враховувати, чи мав платник податків реальну можливість перевірити достовірність відомостей, внесених його контрагентом до первинного документа.
Таким чином, сам по собі факт використання первинних документів, які містять недостовірні відомості, не може автоматично свідчити про безпідставність показників податкового обліку. Натомість саме на контролюючий орган покладається обов`язок довести, що платник податків, отримуючи від контрагентів та використовуючи відповідні документи для цілей податкового обліку, діяв нерозумно, недобросовісно або без належної обачності. Це, своєю чергою, пов`язано із встановленням фактичної можливості та економічної доцільності перевірки платником податків достовірності відомостей, які були внесені до первинних документів. При цьому повинні бути наявні докази того, що добросовісний платник податків за допомогою розумних заходів міг перевірити достовірність відповідних документів та мав достатні підстави, діючи з належною обачністю, сумніватися у правильності їх змісту.
Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду зроблено висновок, що під час вирішення спорів щодо правомірності формування платниками податків показників податкового обліку, зокрема коли предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності господарських операцій, необхідно враховувати положення частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень саме на відповідача покладається обов`язок доведення правомірності прийнятого ним рішення, вчиненої дії чи допущеної бездіяльності.
Отже, наявність у платника податків належним чином оформлених первинних документів, що підтверджують задекларовані суми витрат та податкового кредиту, є достатньою підставою для їх врахування при формуванні показників податкового обліку та отримання відповідної податкової вигоди, якщо контролюючим органом не доведено, що відомості, викладені у таких документах, є неповними, недостовірними, суперечливими або ґрунтуються на інших документах, недійсність яких установлена судом.
Водночас у разі, якщо контролюючий орган надає докази, які у сукупності з іншими матеріалами справи свідчать про те, що документи, на підставі яких платник податків сформував показники податкового обліку, містять відомості, що не відповідають дійсності, на платника податків покладається обов`язок спростувати такі доводи. Такий підхід узгоджується з положеннями частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги чи заперечення, якщо інше не передбачено статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду та з урахуванням положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України всі обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, підлягають встановленню адміністративним судом на підставі всіх належних, допустимих і достовірних доказів, при цьому жоден доказ не має наперед встановленої сили, у тому числі відомості, отримані в межах кримінального провадження. Такі відомості підлягають безпосередній та всебічній оцінці судом з урахуванням принципу офіційного з`ясування всіх обставин справи, особливо у випадках, коли платник податків обґрунтовано ставить під сумнів їх достовірність.
Таким чином, для підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, з урахуванням особливостей таких операцій та договорів, якими вони регулюються, підприємство повинно мати належним чином оформлені первинні документи, які у сукупності з іншими встановленими обставинами справи підтверджують реальне здійснення відповідних господарських операцій та є належною підставою для формування показників податкового обліку.
Повертаючись до обставин цієї справи, колегія суддів зазначає, що зі змісту акта перевірки вбачається, що контролюючий орган дійшов висновку про безпідставне формування позивачем об`єкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту з податку на додану вартість за результатами господарських операцій із ТОВ «ЄС «Європейська будівельно-фасадна компанія», ТОВ «ТД «Метрокепітал Груп», ТОВ «Ека Строй Плюс», ТОВ «Маджестик Лайн», ТОВ «СТ Мідл», ТОВ «Будівельні технології «Кразбуд», ТОВ «Панорама-Скай», ТОВ «РЗХ Лімітед», ТОВ «Кортес-плюс», ТОВ «Форест-таун 2015», ТОВ «Макао Союз» та ТОВ «Профбудкомплекс». Підставою для такого висновку податковий орган визначив результати проведених заходів податкового контролю щодо зазначених контрагентів та аналіз їх податкової звітності, який, на думку відповідача, свідчив про відсутність у більшості з них необхідних трудових, матеріальних та інших ресурсів для виконання спірних операцій, зокрема у зв`язку з неподанням податкової звітності, яка могла б підтвердити протилежне. Крім цього, щодо окремих контрагентів відповідач послався на протокол допиту свідка у межах кримінального провадження, у якому останній заперечив свою причетність до фінансово-господарської діяльності відповідного товариства.
Щодо кожного з контрагентів позивача судом установлено такі обставини.
Між ТОВ «ЄС «Європейська будівельно-фасадна компанія» як постачальником та ПП «Технопрофіль» як покупцем було укладено договір від 19.05.2015 № 01-190515, за умовами якого постачальник зобов`язувався поставити товар, а покупець - прийняти його та здійснити оплату. На виконання зазначеного договору ТОВ «ЄС «Європейська будівельно-фасадна компанія» оформлено дві видаткові накладні від 19.05.2015 № 344 та № ЄБ-000000396 на загальну суму 96 035,88 грн, а також складено і зареєстровано дві податкові накладні: від 19.05.2015 № 65 та від 29.05.2015 № 118. Факт транспортування придбаного товару підтверджується відповідною товарно-транспортною накладною (далі - ТТН). Складені податкові накладні містять усі обов`язкові реквізити, визначені пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, а на час їх оформлення контрагент позивача був зареєстрований платником податку на додану вартість.
Надані первинні документи містять усі необхідні реквізити, передбачені положеннями Закону № 996-XIV, та дають змогу встановити й ідентифікувати зміст відображених у них господарських операцій. При цьому під час розгляду справи відповідач не висловлював зауважень щодо наявності будь-яких недоліків, неточностей або дефектів у зазначених первинних документах.
Розрахунок за поставлений товар ПП «Технопрофіль» здійснило шляхом перерахування на поточний рахунок ТОВ «ЄС «Європейська будівельно-фасадна компанія» грошових коштів у загальній сумі 96 035,88 грн. Відповідну господарську операцію відображено у журналах-ордерах та відомостях за рахунком 631 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками».
Надалі придбаний товар ПП «Технопрофіль» реалізувало іншим суб`єктам господарювання, а саме ФОП ОСОБА_1 (НОМЕР_1) на підставі видаткової накладної № РН-0594 від 26.06.2015 та ПАТ «ВБД Україна» (код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на підставі видаткової накладної № РН-0442 від 19.05.2015.
Визнаючи зазначені господарські операції нереальними, відповідач використав таку інформацію щодо контрагента ТОВ «ЄС «Європейська будівельно-фасадна компанія» (код ЄДРПОУ 36850050): стан підприємства - 0 «платник податків за основним місцем обліку»; підприємство перебувало на обліку в ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області. За результатами аналізу поданої звітності та наявних інформаційних баз контролюючий орган дійшов висновку про відсутність у підприємства фізичних і технічних можливостей для здійснення господарської діяльності. На обґрунтування такого висновку відповідач зазначив, що останню податкову звітність ТОВ «ЄС «Європейська будівельно-фасадна компанія» подало за травень 2015 року, свідоцтво платника ПДВ було анульовано 05.08.2015, а податкові розрахунки щодо нарахування єдиного внеску та за формою № 1ДФ за 2016- 2017 роки підприємством не подавалися. У зв`язку із цим, на думку контролюючого органу, встановити наявність у контрагента основних засобів та трудових ресурсів, необхідних для здійснення спірних господарських операцій, не вбачається можливим.
Отже, фактично підставою для покладення на позивача негативних майнових наслідків відповідач визначив неподання контрагентом податкової звітності та відсутність у контролюючого органу повної інформації про його діяльність, незважаючи на наявність у позивача належним чином оформлених первинних документів і зареєстрованих податкових накладних, що встановлено судом та не заперечується відповідачем.
Крім того, між ТОВ «ТД «Метрокепітал Груп» як постачальником та ПП «Технопрофіль» як покупцем було укладено договір від 03.03.2015 № 07-0315, відповідно до умов якого постачальник зобов`язувався поставити товар, а покупець - прийняти його та оплатити.
На виконання зазначеного договору ТОВ «ТД «Метрокепітал Груп» оформило такі видаткові накладні: № МГ-000000059 від 03.03.2015, № МГ-000000147 від 04.03.2015, № МГ-000000172 від 19.03.2015, № МГ-000000211 від 23.03.2015, № МГ-000000271 від 03.04.2015 та № МГ-000000331 від 14.04.2015 на загальну суму 131 485,32 грн. Також ТОВ «ТД «Метрокепітал Груп» було складено та зареєстровано податкові накладні № 67 від 14.04.2015, № 10 від 03.04.2015, № 78 від 23.03.2015, № 39 від 19.03.2015, № 17 від 04.03.2015 та № 12 від 03.03.2015. Перевезення товару підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними. Податкові накладні містять усі обов`язкові реквізити, передбачені пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, а на момент їх складення контрагент позивача був зареєстрований платником податку на додану вартість.
Зазначені первинні документи відповідають вимогам Закону № 996-XIV, містять необхідні реквізити та дають можливість встановити зміст і характер господарських операцій, відображених у них. Водночас у процесі судового розгляду відповідач не навів жодних зауважень щодо наявності недоліків, суперечностей або дефектів у цих первинних документах.
Оплату за отриманий товар ПП «Технопрофіль» здійснило шляхом перерахування на поточний рахунок ТОВ «ТД «Метрокепітал Груп» грошових коштів у загальній сумі 131 485,32 грн. Відповідна господарська операція була відображена у журналах-ордерах та відомостях за рахунком 631 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками».
У подальшому товар, придбаний у ТОВ «ТД «Метрокепітал Груп», був реалізований позивачем іншим контрагентам, зокрема ПП «Прогрес-М» (код ЄДРПОУ 242642930), ТОВ «Моноліт КСМ» (код ЄДРПОУ 35232032), ТОВ «Апропос» (код ЄДРПОУ 35965031), ТОВ «Дослідний завод харчового устаткування» (код ЄДРПОУ 35008836), а також іншим суб`єктам господарювання.
Відповідач вважає зазначені господарські операції нереальними, посилаючись на те, що оперативним уповноваженим ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві було проведено допит директора ТОВ «ТД «Метрокепітал Груп» ОСОБА_2 , який повідомив про свою непричетність до фінансово-господарської діяльності цього товариства. Зі слів ОСОБА_2 , у 2015 році він загубив документи, жодної звітності підприємства не підписував, а про те, що значиться директором ТОВ «ТД «Метрокепітал Груп», дізнався лише від працівників податкової міліції.
З огляду на викладене контролюючий орган зазначив про неможливість встановити особу, яка фактично підписувала документи фінансової та господарської звітності ТОВ «ТД «Метрокепітал Груп» і здійснювала постачання товарів на адресу ПП «Технопрофіль». Саме на підставі цих обставин відповідач дійшов висновку про нереальність господарських операцій між зазначеними суб`єктами господарювання.
Між ТОВ «Ека Строй Плюс» як постачальником та ПП «Технопрофіль» як покупцем було укладено договір від 13.05.2015 № 02-130515, відповідно до умов якого постачальник зобов`язувався здійснити поставку товару, а покупець - прийняти поставлений товар та провести його оплату.
На виконання зазначеного договору ТОВ «Ека Строй Плюс» оформило видаткові накладні № ЕЮ-00000000041 від 13.05.2015, № ЕЮ-00000000067 від 07.06.2015 та № ЕЮ-00000000104 від 17.06.2015 на загальну суму 85 662,24 грн, а також склало та зареєструвало податкові накладні № 43 від 17.06.2015, № 5 від 07.06.2015 та № 39 від 13.05.2015. Факт транспортування придбаного товару підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними. Складені податкові накладні містять усі обов`язкові реквізити, передбачені пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, а на час їх оформлення контрагент позивача мав статус зареєстрованого платника податку на додану вартість.
Надані на підтвердження здійснення зазначених операцій первинні документи містять усі необхідні реквізити, передбачені положеннями Закону № 996-XIV, та дають можливість встановити й ідентифікувати зміст відображених у них господарських операцій. При цьому під час судового розгляду справи відповідач не висловлював зауважень щодо наявності будь-яких недоліків, неточностей чи дефектів у зазначених первинних документах.
Оплата за отриманий товар була здійснена ПП «Технопрофіль» шляхом перерахування на поточний рахунок ТОВ «Ека Строй Плюс» грошових коштів у загальній сумі 85 662,24 грн. Відповідну господарську операцію відображено у журналах-ордерах та відомостях за рахунком 631 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками». У подальшому придбаний у ТОВ «Ека Строй Плюс» товар було реалізовано позивачем іншим контрагентам.
Відповідач вважає зазначені господарські операції нереальними, посилаючись на те, що 05.10.2016 оперативним уповноваженим ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві було проведено допит директора ТОВ «Ека Строй Плюс» ОСОБА_3 , який повідомив про свою непричетність до здійснення фінансово-господарської діяльності цього товариства та зазначив, що підприємство було зареєстроване ним за грошову винагороду. Крім того, ОСОБА_3 повідомив, що жодної податкової чи іншої звітності підприємства не підписував.
З огляду на викладене контролюючий орган дійшов висновку про неможливість встановлення особи, яка фактично підписувала документи фінансово-господарської звітності ТОВ «Ека Строй Плюс» та здійснювала постачання товарів на адресу ПП «Технопрофіль». Саме ці обставини відповідач визначив підставою для висновку про нереальність господарських операцій між зазначеними суб`єктами господарювання.
Між ТОВ «Маджестик Лайн» як постачальником та ПП «Технопрофіль» як покупцем було укладено договір від 27.04.2015 № 01-270415, за умовами якого постачальник зобов`язувався поставити товар, а покупець - прийняти його та здійснити відповідну оплату.
На виконання умов зазначеного договору ТОВ «Маджестик Лайн» оформило видаткові накладні № МЛ-00000000029 від 27.04.2015 та № МЛ-00000000061 від 07.05.2015 на загальну суму 76 083,24 грн, а також склало й зареєструвало податкові накладні № 3 від 07.05.2015 та № 29 від 27.04.2015. Зазначені податкові накладні містять усі обов`язкові реквізити, визначені пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, а на момент їх складення контрагент позивача був зареєстрований платником податку на додану вартість. Факт перевезення товару підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними.
Первинні документи, складені на підтвердження виконання зазначеного договору, містять усі необхідні реквізити, передбачені нормами Закону № 996-XIV, та дають змогу ідентифікувати зміст і характер відображених у них господарських операцій. Водночас під час розгляду справи відповідач не зазначав про наявність у цих документах будь-яких недоліків, суперечностей або дефектів їх оформлення.
Розрахунок за отриманий товар ПП «Технопрофіль» здійснило шляхом перерахування на поточний рахунок ТОВ «Маджестик Лайн» грошових коштів у загальній сумі 76 083,24 грн. Зазначену господарську операцію відображено у журналах-ордерах та відомостях за рахунком 631 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками». У подальшому товар, придбаний у ТОВ «Маджестик Лайн», було реалізовано позивачем іншим контрагентам.
На обґрунтування висновку про нереальність господарських операцій позивача з ТОВ «Маджестик Лайн» відповідач послався на таку інформацію щодо цього контрагента: стан підприємства - 0 «платник податків за основним місцем обліку»; підприємство перебувало на податковому обліку у ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві.
За результатами аналізу поданої підприємством звітності та інформації, наявної у відповідних базах даних, контролюючий орган дійшов висновку про відсутність у ТОВ «Маджестик Лайн» необхідних фізичних та технічних можливостей для здійснення господарської діяльності. Такий висновок відповідач обґрунтував тим, що останню податкову звітність підприємством було подано за липень 2015 року, свідоцтво платника податку на додану вартість анульовано 08.09.2015, а податкові розрахунки щодо нарахування єдиного внеску та за формою № 1ДФ за 2016- 2017 роки товариством не подавалися.
З огляду на зазначене контролюючий орган вважав неможливим установити наявність у ТОВ «Маджестик Лайн» основних засобів та трудових ресурсів, необхідних для виконання відповідних господарських операцій. Крім того, відповідачем не було досліджено обставини придбання відповідного товару зазначеним контрагентом.
Таким чином, підставою для покладення на позивача негативних майнових наслідків податковий орган фактично визначив неподання контрагентом податкової звітності та відсутність у контролюючого органу достатньої інформації про його діяльність, попри наявність належним чином оформлених первинних документів та зареєстрованих податкових накладних, що встановлено під час розгляду справи та не заперечується відповідачем.
Між ТОВ «СТ Мідл» як постачальником та ПП «Технопрофіль» як покупцем було укладено договір від 22.02.2016 № 01-220216, відповідно до якого постачальник зобов`язувався поставити товар, а покупець - прийняти його та оплатити.
На виконання умов зазначеного договору ТОВ «СТ Мідл» оформило видаткові накладні № 11 від 22.02.2016, № 18 від 01.03.2016, № 42 від 09.03.2016, № 62 від 11.03.2016, № 63 від 14.03.2016, № 136 від 14.03.2016 та № 150 від 18.03.2016 на загальну суму 208 101,11 грн. Крім того, постачальником було складено та зареєстровано податкові накладні № 101 від 18.03.2016, № 32 від 14.03.2016, № 87 від 14.03.2016, № 31 від 11.03.2016, № 16 від 09.03.2016, № 4 від 01.03.2016 та № 8 від 22.02.2016.
Складені податкові накладні містять усі обов`язкові реквізити, встановлені пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, а на момент їх оформлення контрагент позивача мав статус зареєстрованого платника податку на додану вартість. Транспортування придбаного товару підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними.
Надані первинні документи містять усі необхідні реквізити, передбачені положеннями Закону № 996-XIV, та дають змогу встановити зміст і характер господарських операцій, які в них відображені. При цьому в ході судового розгляду справи відповідачем не було наведено будь-яких зауважень щодо наявності недоліків чи дефектів у зазначених первинних документах.
Оплата за отриманий товар була проведена ПП «Технопрофіль» шляхом перерахування на поточний рахунок ТОВ «СТ Мідл» коштів у загальній сумі 208 101,11 грн. Відповідну господарську операцію відображено у журналах-ордерах та відомостях за рахунком 631 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками». Надалі товар, придбаний у ТОВ «СТ Мідл», було реалізовано позивачем іншим контрагентам.
Відповідач вважає зазначені господарські операції нереальними, оскільки 03.10.2016 ГУВБ ДФС України було проведено допит директора ТОВ «СТ Мідл» ОСОБА_4 , яка повідомила про свою непричетність до здійснення фінансово-господарської діяльності зазначеного товариства та пояснила, що реєстрація підприємства була здійснена за грошову винагороду. Також Пацьора В.В. зазначила, що жодної звітності ТОВ «СТ Мідл» не підписувала.
У зв`язку із цим контролюючий орган дійшов висновку про неможливість встановлення особи, яка фактично підписувала документи фінансово-господарської звітності ТОВ «СТ Мідл» та здійснювала постачання товарів ПП «Технопрофіль». Наведені обставини відповідач поклав в основу висновку про нереальність господарських операцій між ТОВ «СТ Мідл» та позивачем.
Між ТОВ «Будівельні технології «Кразбуд» та ПП «Технопрофіль» було здійснено господарську операцію з поставки товару, яка оформлена видатковою накладною № 127 від 18.09.2015 на загальну суму 23 125,62 грн. На підтвердження цієї поставки постачальником було складено та зареєстровано податкову накладну № 77 від 18.09.2015. Зазначена податкова накладна містить усі обов`язкові реквізити, визначені пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, а на момент її оформлення контрагент позивача був зареєстрований платником податку на додану вартість. Факт транспортування товару підтверджується відповідною товарно-транспортною накладною.
Надані первинні документи відповідають вимогам Закону № 996-XIV, містять усі необхідні реквізити та дають можливість встановити зміст і характер відображених у них господарських операцій. Водночас у ході судового розгляду відповідач не навів жодних зауважень щодо наявності будь-яких недоліків або дефектів у зазначених первинних документах.
Оплата за поставлений товар була проведена ПП «Технопрофіль» шляхом перерахування коштів на поточний рахунок ТОВ «Будівельні технології «Кразбуд» у повному обсязі, а саме на суму 23 125,62 грн. Відповідна господарська операція відображена у журналах-ордерах та відомостях за рахунком 631 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками». У подальшому придбаний товар був реалізований позивачем іншим контрагентам.
Обґрунтовуючи висновок про нереальність зазначеної господарської операції, відповідач послався на інформацію щодо контрагента ТОВ «Будівельні технології «Кразбуд», а саме: стан підприємства - 0 «платник податків за основним місцем обліку», перебування на податковому обліку у Маріупольській ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області (Лівобережне відділення). За результатами аналізу поданої звітності та інформації, наявної у відповідних базах даних, контролюючий орган дійшов висновку про відсутність у товариства фізичних і технічних можливостей для здійснення господарської діяльності, оскільки останню податкову звітність підприємством було подано за серпень 2015 року, свідоцтво платника ПДВ анульовано 02.11.2015, а податкові розрахунки щодо нарахування єдиного внеску та за формою № 1ДФ за 2016- 2017 роки не подавалися.
На думку відповідача, за таких обставин неможливо встановити наявність у товариства основних засобів і трудових ресурсів, необхідних для здійснення спірних господарських операцій. Крім того, контролюючий орган зазначив, що не досліджено придбання контрагентом відповідного товару, а також аналізом діяльності ТОВ «Будівельні технології «Кразбуд» не встановлено придбання по ланцюгу постачання товарів вузької спеціалізації, які в подальшому були реалізовані ПП «Технопрофіль».
Таким чином, фактично підставою для покладення на позивача негативних майнових наслідків відповідач визначив неподання контрагентом податкової звітності та відсутність інформації про його діяльність, незважаючи на наявність належним чином оформлених первинних документів і зареєстрованої податкової накладної, що встановлено судом та не заперечується відповідачем.
Між ТОВ «Панорама-Скай» як постачальником та ПП «Технопрофіль» як покупцем було укладено договір від 08.02.2016 № 32-080216, відповідно до умов якого постачальник зобов`язувався поставити товар, а покупець - прийняти його та оплатити.
На виконання зазначеного договору ТОВ «Панорама-Скай» оформило дві видаткові накладні № 486 від 08.02.2016 та № 487 від 11.02.2016 на загальну суму 55 107,54 грн, а також склало та зареєструвало податкові накладні № 172 від 08.02.2016 та № 173 від 11.02.2016. Зазначені податкові накладні містять усі обов`язкові реквізити, передбачені пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, а на момент їх оформлення контрагент позивача був зареєстрований платником податку на додану вартість. Перевезення товару підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними.
Первинні документи відповідають вимогам Закону № 996-XIV, містять усі необхідні реквізити та дають можливість встановити зміст господарських операцій. Водночас під час судового розгляду відповідач не висловлював жодних зауважень щодо їх оформлення чи змісту.
Оплата за поставлений товар була здійснена ПП «Технопрофіль» у повному обсязі. Господарська операція відображена у журналах-ордерах та відомостях за рахунком 631 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками». Надалі придбаний товар був реалізований іншим контрагентам.
Відповідач дійшов висновку про нереальність зазначених операцій, посилаючись на те, що 19.05.2016 оперативним уповноваженим ГУ ДФС у м. Києві було проведено допит директора ТОВ «Панорама-Скай» ОСОБА_5 , який повідомив про свою непричетність до здійснення фінансово-господарської діяльності товариства та зазначив, що підприємство було зареєстроване за грошову винагороду. Також він пояснив, що жодної звітності товариства не підписував. На підставі наведеного контролюючий орган зробив висновок про неможливість встановити особу, яка фактично підписувала документи фінансово-господарської діяльності ТОВ «Панорама-Скай» та здійснювала постачання товару ПП «Технопрофіль».
ТОВ «РЗХ Лімітед» надало позивачу послуги з обробки металевих виробів, що підтверджується актом здачі-приймання виконаних робіт (надання послуг) № РЗ-0000116 від 22.06.2015 на суму 18 120,00 грн. За цією господарською операцією була складена та зареєстрована податкова накладна № 68 від 22.06.2015, яка містить усі обов`язкові реквізити, визначені пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України. На момент її складання контрагент позивача був зареєстрований платником податку на додану вартість.
Надані первинні документи відповідають вимогам Закону № 996-XIV, містять необхідні реквізити та дають можливість ідентифікувати зміст господарської операції. При цьому відповідач не заявляв будь-яких зауважень щодо їх оформлення чи змісту.
Розрахунки між сторонами проведені у повному обсязі, а відповідна господарська операція відображена у журналах-ордерах та відомостях за рахунком 631 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками». Послуги були фактично надані та оплачені, а податкова накладна - належним чином зареєстрована. Позивач пояснив, що придбання зазначених послуг було необхідним для обробки, очищення, змащування, консервації та приведення до товарного вигляду підшипників і запасних частин після підтоплення офісно-складських приміщень за адресою: м. Київ, вул. Перемоги, 1, під час проведення ремонтних робіт орендодавцем ОСББ «Перемога-1», що підтверджується актом про завдану шкоду.
Водночас відповідач вважає зазначену операцію нереальною, оскільки 17.08.2016 оперативним уповноваженим ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві було проведено допит директора ТОВ «РЗХ Лімітед» ОСОБА_6 , який повідомив про свою непричетність до фінансово-господарської діяльності товариства та зазначив, що не знає, ким і яким чином підприємство було зареєстроване від його імені. Також він пояснив, що жодної звітності товариства не підписував. На цій підставі контролюючий орган зробив висновок про неможливість встановлення особи, яка фактично підписувала документи фінансово-господарської діяльності ТОВ «РЗХ Лімітед» та надавала відповідні послуги ПП «Технопрофіль».
Між ТОВ «Кортес-Плюс» як постачальником та ПП «Технопрофіль» як покупцем було укладено договір від 25.04.2016 № 01-250416, відповідно до якого постачальник зобов`язувався поставити товар, а покупець - прийняти його та оплатити.
На виконання договору постачальником були оформлені видаткові накладні № 156 від 25.04.2016, № 236 від 04.05.2016, № 269 від 16.05.2016, № 305 від 18.05.2016, № 329 від 19.05.2016, № 370 від 23.05.2016 та № 398 від 30.05.2016 на загальну суму 172 908,39 грн. Крім того, було складено та зареєстровано податкові накладні № 114 від 25.04.2016, № 38 від 04.05.2016, № 68 від 16.05.2016, № 103 від 18.05.2016, № 127 від 19.05.2016, № 158 від 23.05.2016 та № 183 від 30.05.2016. Податкові накладні містять усі обов`язкові реквізити, визначені пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, а перевезення товару підтверджується товарно-транспортними накладними.
Первинні документи відповідають вимогам Закону № 996-XIV, містять усі необхідні реквізити, а відповідач не заявляв жодних зауважень щодо їх оформлення.
Оплата за поставлений товар проведена ПП «Технопрофіль» у повному обсязі, господарські операції відображені у бухгалтерському обліку за рахунком 631. Надалі придбаний товар був реалізований іншим контрагентам.
Відповідач визнав зазначені операції нереальними з тих підстав, що 07.06.2016 оперативним уповноваженим ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві було допитано директора ТОВ «Кортес-Плюс» ОСОБА_7 , яка повідомила про свою непричетність до діяльності товариства та зазначила, що підприємство було зареєстроване за грошову винагороду. Також вона пояснила, що жодної звітності товариства не підписувала. На підставі цього відповідач дійшов висновку про неможливість встановити особу, яка фактично підписувала документи фінансово-господарської діяльності ТОВ «Кортес-Плюс» та здійснювала постачання товарів ПП «Технопрофіль».
Між ТОВ «Форест-таун 2015» як постачальником та ПП «Технопрофіль» як покупцем було укладено договір від 29.03.2016 № 01-290316, відповідно до якого постачальник зобов`язувався поставити товар, а покупець - прийняти його та оплатити.
На виконання зазначеного договору ТОВ «Форест-таун 2015» оформило видаткові накладні № 111 від 07.04.2016 та № 135 від 18.04.2016 на загальну суму 50 806,23 грн, а також склало і зареєструвало податкові накладні № 36 від 07.04.2016 та № 60 від 18.04.2016. Податкові накладні містять усі обов`язкові реквізити, визначені пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, а транспортування товару підтверджується товарно-транспортними накладними.
Первинні документи відповідають вимогам Закону № 996-XIV, містять усі необхідні реквізити, а відповідач не ставив під сумнів їх належне оформлення.
Оплата за поставлений товар була здійснена ПП «Технопрофіль» у повному обсязі, відповідні господарські операції відображені у бухгалтерському обліку, а придбаний товар у подальшому реалізовано іншим контрагентам.
Обґрунтовуючи нереальність зазначених операцій, відповідач послався на інформацію щодо ТОВ «Форест-таун 2015», а саме: підприємство перебувало у стані 0 «платник податків за основним місцем обліку» та було зареєстроване у Києво-Святошинській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області. За результатами аналізу звітності та інформації з наявних баз даних контролюючий орган дійшов висновку про відсутність у товариства фізичних і технічних можливостей для здійснення господарської діяльності, оскільки останню податкову звітність було подано за вересень 2016 року, а розрахунки щодо нарахування єдиного внеску та за формою № 1ДФ за 2016- 2017 роки не подавалися.
На думку відповідача, це не дає можливості встановити наявність у контрагента основних засобів та трудових ресурсів, необхідних для здійснення господарських операцій. Крім того, аналізом діяльності ТОВ «Форест-таун 2015» не встановлено придбання по ланцюгу постачання товарів вузької спеціалізації, які були реалізовані ПП «Технопрофіль».
Таким чином, неподання контрагентом податкової звітності та відсутність інформації про його діяльність відповідач фактично визначив підставою для покладення на позивача негативних майнових наслідків, попри наявність належним чином оформлених первинних документів і зареєстрованих податкових накладних, що встановлено судом та не заперечується відповідачем.
Між ТОВ «Макао Союз» як постачальником та ПП «Технопрофіль» як покупцем було укладено договір від 16.03.2016 № 01-160316, відповідно до умов якого постачальник зобов`язувався поставити товар, а покупець - прийняти його та здійснити оплату.
На виконання зазначеного договору ТОВ «Макао Союз» оформило видаткову накладну № 139 від 17.03.2016 на загальну суму 21 066,00 грн, а також склало та зареєструвало податкову накладну № 20 від 17.03.2016. Вказана податкова накладна містить усі обов`язкові реквізити, передбачені пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, а на момент її складення контрагент позивача був зареєстрований платником податку на додану вартість. Факт транспортування поставленого товару підтверджується відповідною товарно-транспортною накладною.
Надані первинні документи містять усі необхідні реквізити, визначені положеннями Закону № 996-XIV, та дають можливість встановити й ідентифікувати зміст відображеної у них господарської операції. При цьому під час судового розгляду справи відповідач не висловлював будь-яких зауважень щодо наявності недоліків, неточностей чи дефектів у зазначених первинних документах.
Оплату за отриманий товар ПП «Технопрофіль» здійснило у повному обсязі. Відповідну господарську операцію відображено у журналах-ордерах та відомостях за рахунком 631 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками». У подальшому придбаний у ТОВ «Макао Союз» товар було реалізовано позивачем іншим контрагентам.
Контролюючий орган вважає зазначену господарську операцію нереальною, посилаючись на те, що 07.06.2016 оперативним уповноваженим ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві було проведено допит директора ТОВ «Макао Союз» ОСОБА_8 , який повідомив про свою непричетність до здійснення фінансово-господарської діяльності товариства та пояснив, що підприємство було зареєстроване ним за грошову винагороду. Крім того, ОСОБА_8 зазначив, що жодної звітності підприємства не підписував.
На підставі наведеного відповідач дійшов висновку про неможливість установити особу, яка фактично підписувала документи фінансово-господарської діяльності ТОВ «Макао Союз» та здійснювала постачання товару ПП «Технопрофіль». Саме ці обставини контролюючий орган поклав в основу висновку про нереальність господарської операції між зазначеними суб`єктами господарювання.
Між ТОВ «Профбудкомплекс» як постачальником та ПП «Технопрофіль» як покупцем було укладено договір від 01.06.2016 № 01-010616, відповідно до умов якого постачальник зобов`язувався поставити товар, а покупець - прийняти його та оплатити.
На виконання умов цього договору ТОВ «Профбудкомплекс» оформило видаткові накладні № 220 від 01.06.2016, № 221 від 03.06.2016, № 222 від 06.06.2016, № 355 від 09.06.2016, № 366 від 13.06.2016, № ПУ-0000447 від 21.06.2016 та № ПУ-0000451 від 23.06.2016 на загальну суму 123 379,30 грн.
Крім того, ТОВ «Профбудкомплекс» було складено та зареєстровано податкові накладні № 51 від 01.06.2016, № 52 від 03.06.2016, № 53 від 06.06.2016, № 169 від 09.06.2016, № 180 від 13.06.2016, № 260 від 21.06.2016 та № 263 від 23.06.2016. Зазначені податкові накладні містять усі обов`язкові реквізити, визначені пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, а на момент їх оформлення контрагент позивача був зареєстрований платником податку на додану вартість. Перевезення товару підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними.
Первинні документи, надані на підтвердження здійснення зазначених господарських операцій, містять усі необхідні реквізити, передбачені нормами Закону № 996-XIV, та дають можливість ідентифікувати зміст відображених у них операцій. Водночас під час судового розгляду справи відповідач не навів будь-яких зауважень щодо наявності недоліків або дефектів у цих документах.
Оплату за отриманий товар ПП «Технопрофіль» провело у повному обсязі. Відповідні господарські операції відображені у журналах-ордерах та відомостях за рахунком 631 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками». У подальшому товар, придбаний у ТОВ «Профбудкомплекс», був реалізований позивачем іншим контрагентам.
Обґрунтовуючи висновок про нереальність зазначених господарських операцій, відповідач послався на інформацію щодо ТОВ «Профбудкомплекс», а саме: стан підприємства - 0 «платник податків за основним місцем обліку»; товариство перебувало на податковому обліку у Києво-Святошинській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.
За результатами аналізу поданої звітності та інформації, наявної у відповідних базах даних, контролюючий орган дійшов висновку про відсутність у товариства необхідних фізичних і технічних можливостей для здійснення господарської діяльності. Такий висновок відповідач обґрунтував тим, що останню податкову звітність ТОВ «Профбудкомплекс» було подано за вересень 2016 року, а податкові розрахунки щодо нарахування єдиного внеску та за формою № 1ДФ за 2016- 2017 роки підприємством не подавалися.
На думку контролюючого органу, зазначені обставини не дають можливості встановити наявність у ТОВ «Профбудкомплекс» основних засобів та трудових ресурсів, необхідних для здійснення спірних господарських операцій. Крім того, за результатами аналізу діяльності цього товариства відповідачем не встановлено придбання по ланцюгу постачання товарів вузької спеціалізації, які в подальшому були реалізовані ПП «Технопрофіль».
Отже, фактично підставою для покладення на позивача негативних майнових наслідків відповідач визначив неподання його контрагентом податкової звітності та відсутність достатньої інформації про діяльність такого контрагента, незважаючи на наявність належним чином оформлених первинних документів і зареєстрованих податкових накладних, що встановлено судом та не заперечується контролюючим органом.
Оцінюючи наведені відповідачем обставини, суд зазначає, що сама по собі податкова інформація, зібрана контролюючим органом, не є достатньою підставою для висновку про неможливість фактичного здійснення спірних господарських операцій. Інформація, на підставі якої податковий орган робить висновки про відсутність у контрагентів платника податків необхідних трудових і матеріальних ресурсів, має виключно інформаційний характер.
Посилання відповідача на таку інформацію як на визначальний критерій оцінки реальності господарських операцій є необґрунтованим, оскільки вона сама по собі не відповідає критеріям юридичної значимості, не є належним, допустимим і достовірним доказом у розумінні процесуального закону та не доводить наявності у діях платника податків порушень вимог податкового законодавства.
Відповідно до положень Податкового кодексу України податкова інформація є одним із джерел відомостей, які контролюючі органи мають право використовувати під час реалізації покладених на них повноважень та виконання відповідних функцій. Водночас така інформація повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами, зокрема документами бухгалтерського і податкового обліку як самого платника податків, так і його контрагентів.
Такі документи повинні відображати фактичний зміст та сутність правовідносин між учасниками відповідних господарських операцій. Отже, узагальнена податкова інформація не є першоджерелом відомостей про здійснення конкретної операції, а тому лише факт її наявності у розпорядженні контролюючого органу не може вважатися доказом недотримання платником податків вимог податкового законодавства.
Отримана відповідачем податкова інформація повинна оцінюватися у взаємозв`язку та співвідношенні з первинними документами, наданими платником податків. Така інформація має виключно інформативний характер і сама по собі, окремо від інших доказів або за їх відсутності, не підтверджує наявності податкових правопорушень, про які зазначає контролюючий орган.
При цьому відповідно до приписів частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах щодо протиправності рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень саме на відповідача покладається обов`язок доведення правомірності прийнятого ним рішення, вчиненої дії або допущеної бездіяльності. Суб`єкт владних повноважень зобов`язаний подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Отже, саме відповідач повинен довести правомірність прийняття оскаржуваних у цій справі податкових повідомлень-рішень. Проте на підтвердження викладеної в акті перевірки інформації контролюючим органом не надано належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів, як того вимагають положення процесуального закону.
Суд також враховує, що відповідачем не доведено складення податкових накладних за результатами господарських операцій позивача із зазначеними контрагентами з порушенням вимог чинного законодавства або їх нереєстрацію у порядку, визначеному податковим законодавством. Зустрічні звірки чи документальні позапланові перевірки контрагентів позивача, а також контрагентів наступних ланок постачання контролюючим органом не проводилися.
Натомість неналежне формування фінансової або податкової звітності контрагентами позивача може бути підставою для застосування визначених законом негативних правових наслідків саме до таких контрагентів. Зазначені порушення не можуть автоматично свідчити про недотримання позивачем вимог податкового законодавства під час формування показників податкової та бухгалтерської звітності за результатами господарських операцій, фактичне здійснення яких підтверджене належними доказами.
Верховний Суд неодноразово формулював аналогічні правові висновки. Зокрема, у постанові від 13.11.2024 у справі № 160/31872/23 зазначено, що висновки контролюючого органу про нереальність господарських операцій, сформовані виключно на підставі аналізу інформаційних баз АІС «Податковий блок» та податкової інформації щодо контрагентів платника податків, є неприйнятними.
Співставлення показників податкової звітності з інформацією, що міститься у внутрішніх базах даних контролюючого органу, як один з етапів контрольно-перевірочної роботи не передбачає повноцінного дослідження дотримання платником податків вимог податкового законодавства, а також аналізу змісту й характеру правовідносин, які стали підставою для формування показників його податкового обліку.
Так само податкова інформація щодо контрагентів суб`єкта господарювання та інших учасників ланцюга постачання має лише інформативний характер і не є беззаперечним доказом нереальності господарських операцій за умови, що такі операції підтверджені належними та допустимими первинними документами, які є підставою для ведення бухгалтерського обліку.
Без установлення у визначеному законом порядку фактичної відсутності у контрагентів суб`єкта господарювання основних засобів, трудових ресурсів та інших умов, необхідних для виконання відповідних операцій, висновки контролюючого органу про нереальність господарських операцій, зроблені з посиланням на такі обставини, мають виключно характер припущень.
Контролюючий орган у межах цієї справи наполягає на нереальності господарських операцій між позивачем та його контрагентами, посилаючись на наявність податкової інформації щодо здійснення досудових розслідувань, а також на пояснення керівників окремих контрагентів про їх непричетність до ведення фінансово-господарської діяльності відповідних підприємств.
Водночас колегія суддів звертає увагу, що, як уже зазначалося вище, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2022 у справі № 160/3364/19 сформулювала правовий висновок, відповідно до якого до ухвалення вироку в межах кримінального провадження протокол допиту особи, складений на стадії досудового розслідування, не може визнаватися належним доказом в адміністративному судочинстві.
Зазначений висновок узгоджується з положеннями частини четвертої статті 95 Кримінального процесуального кодексу України, відповідно до яких суд має право обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або показаннями, отриманими у порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу. При цьому суд не вправі обґрунтовувати судове рішення показаннями, наданими слідчому чи прокурору під час досудового розслідування, або посилатися на такі показання як на самостійний доказ установлених обставин.
Разом із тим відповідачем не надано суду обвинувальних вироків щодо посадових осіб контрагентів позивача, які набрали законної сили та в яких були б установлені обставини фіктивності відповідних підприємств або нереальності саме тих господарських операцій, що здійснювалися з ПП «Технопрофіль».
Сам факт відкриття кримінального провадження або проведення досудового розслідування стосовно контрагента платника податків не є беззаперечним доказом відсутності реальних правових наслідків усіх господарських операцій, у яких такий контрагент брав участь. Відомості про здійснення досудового розслідування свідчать лише про перевірку уповноваженими органами певних обставин, однак самі по собі не підтверджують факту вчинення кримінального правопорушення або фіктивності конкретних господарських операцій.
Крім того, матеріали справи не містять остаточних процесуальних рішень, якими було б установлено вчинення конкретними контрагентами позивача дій, спрямованих на ухилення від сплати податків, укладення фіктивних правочинів або здійснення іншої протиправної діяльності. Відсутні також установлені у передбаченому законом порядку висновки щодо фіктивності правочинів, укладених такими контрагентами безпосередньо з ПП «Технопрофіль», чи щодо фактичної відсутності операцій із постачання позивачу відповідних товарів та послуг.
За таких обставин протоколи допитів керівників контрагентів, отримані у межах досудового розслідування, без підтвердження викладених у них відомостей іншими належними та допустимими доказами не можуть бути достатньою підставою для висновку про нереальність спірних господарських операцій.
Колегія суддів також вважає необґрунтованими доводи контролюючого органу щодо відсутності у контрагентів позивача достатніх трудових і матеріально-технічних ресурсів для здійснення відповідної господарської діяльності.
Сама по собі відсутність у суб`єкта господарювання значної кількості працівників, власних складських приміщень, транспортних засобів, обладнання або інших основних засобів не виключає можливості фактичного виконання господарських операцій та не спростовує обставин поставки товарів чи надання послуг.
Господарська діяльність може здійснюватися не лише із використанням власних ресурсів підприємства, а й шляхом залучення працівників на підставі цивільно-правових договорів, оренди приміщень, транспортних засобів та обладнання, укладення договорів перевезення, зберігання, підряду, субпідряду або використання інших залучених ресурсів.
При цьому відповідач не обґрунтував, яку саме кількість працівників, який обсяг основних засобів, транспортних можливостей, складських приміщень або іншого матеріально-технічного забезпечення повинен був мати кожен із контрагентів позивача для виконання спірних господарських операцій. Контролюючим органом також не наведено розрахунків, нормативного обґрунтування чи інших доказів, які б підтверджували неможливість здійснення відповідних поставок або надання послуг із використанням наявних чи залучених ресурсів.
У цій справі відповідач не довів та не надав належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів того, що трудові ресурси, виробничі можливості та матеріально-технічне забезпечення контрагентів були недостатніми для здійснення господарської діяльності з постачання товарів і надання послуг, передбачених укладеними з позивачем договорами.
Контролюючим органом також не спростовано факту руху активів у процесі здійснення господарських операцій, проведення позивачем оплати, транспортування товару, його оприбуткування, використання у власній господарській діяльності або подальшої реалізації іншим суб`єктам господарювання.
Крім того, відповідачем не доведено наявності у діях ПП «Технопрофіль» ознак протиправної поведінки, спрямованої на отримання необґрунтованої податкової вигоди. Матеріали справи не містять доказів того, що позивач був обізнаний про можливі порушення податкового законодавства з боку його контрагентів, діяв із ними узгоджено або брав участь у схемі, спрямованій на штучне формування показників податкового обліку.
Саме по собі можливе порушення контрагентом вимог податкового, бухгалтерського чи іншого законодавства не може автоматично спричиняти негативні наслідки для добросовісного платника податків, який здійснив реальні господарські операції, отримав відповідні товари або послуги та має належним чином оформлені первинні документи.
Отже, наведені контролюючим органом обставини стосуються переважно діяльності контрагентів позивача та не підтверджують порушення саме ПП «Технопрофіль» вимог податкового законодавства. Відповідач не встановив і не довів замкненої схеми руху коштів, узгодженості дій учасників господарських операцій, повернення коштів позивачу, відсутності фактичного руху товарів або інших обставин, які б свідчили про штучність спірних операцій.
За сукупністю встановлених обставин колегія суддів доходить висновку, що посилання відповідача на матеріали досудових розслідувань, протоколи допитів керівників контрагентів, податкову інформацію та відомості про відсутність у контрагентів достатніх трудових і матеріальних ресурсів не спростовують реального характеру господарських операцій позивача, підтверджених належними первинними документами, оплатою, транспортуванням товару, його оприбуткуванням та подальшим використанням у господарській діяльності.
Таким чином, контролюючий орган не виконав покладеного на нього частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язку щодо доведення правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та не надав належних і достатніх доказів безтоварності спірних операцій або неправомірності формування позивачем відповідних показників податкового обліку.
З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про реальність господарських операцій між ПП «Технопрофіль» та зазначеними контрагентами, а також про наявність у позивача правових підстав для врахування їх наслідків у податковому та бухгалтерському обліку.
Доводи апеляційної скарги контролюючого органу наведених висновків суду першої інстанції не спростовують, переважно повторюють положення акта перевірки, ґрунтуються на припущеннях і не містять посилань на належні та допустимі докази, які б свідчили про неправильне встановлення судом обставин справи або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.
Відтак колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, надав належну правову оцінку зібраним доказам і ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому підстави для його скасування чи зміни за доводами апеляційної скарги відсутні.
У зв`язку із цим апеляційну скаргу контролюючого органу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - залишити без задоволення.
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2025 року- залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Ю.О. Тереза 

В.В. Файдюк