Справа № 544/1132/26
пров. № 2/544/788/2026
Номер рядка звіту 38

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2026 року м. Пирятин
Пирятинський районний суд Полтавської області в складі:
головуючої - судді Сайко О.О.,
з участю секретаря судового засідання – Костенко Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Пирятин цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого зазначив, що 05 серпня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» (далі – ТОВ «Аванс Кредит») та ОСОБА_1 укладено Договір про надання фінансового кредиту №06383-08/2023, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 13500,00 грн. строком на 360 днів, із процентною ставкою, що становить 2,5% в день та застосовується в межах строку кредитування, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. Товариство свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі та надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами договору. Відповідач у свою чергу не виконав умови кредитного договору. Згідно умов вказаного договору цей договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Споживача, що створений шляхом використання Споживачем одноразового ідентифікатора. Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п.1.6. договору Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок Клієнта, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 , протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту.
13.12.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (далі – ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») було укладено Договір факторингу №13122023, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до ОСОБА_1 за Кредитним договором №06383-05/2023 від 05.08.2023.
Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість відповідача перед позивачем становить: 13 212,50 – заборгованість за тілом кредиту; 33 021,93 грн. – заборгованість за відсотками.
Позивач зазначає, що відповідно до умов кредитного договору, нарахування відсотків тривало до закінчення встановленого строку кредитування. Таке нарахування є правомірним, оскільки згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в повному обсязі та на тих самих умовах, що існували на момент переходу прав, якщо інше прямо не передбачено договором або законом. Отже, позивач як новий кредитор набув права вимоги не лише щодо вже існуючої заборгованості, а й щодо відсотків, які продовжують нараховуватися відповідно до первісних договірних умов.
Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 121 875,99 грн. заборгованості за Кредитним договором №06383-08/2023 від 05.08.2023, яка складається з заборгованості за тілом кредиту – 13 212,50 грн., заборгованості за відсотками – 108 663,49 грн., а також сплачений судовий збір в сумі 2662,40 грн. та 8 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином, шляхом опублікування на офіційному вебсайті судової влади України тексту оголошення про виклик відповідача. Причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення слухання справи від нього до суду не надійшло. Відповідачу надано строк для подачі відзиву, однак останній своїм правом не скористався, відзиву до суду не надіслав.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд уважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі доказів, які додані до справи, та постановити заочне рішення.
28.07.2026 згідно ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до наступного.
05.08.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання фінансового кредиту №06383-08/2023 відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 13 500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності (п.1.1). Тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби Клієнта. Кредит надається строком на 360 днів. Дата надання кредиту 05.08.2023. Наданий кредит Клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту 29.07.2024 (п.1.2). Процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується в межах строку кредиту (п.п. 1.4.1). Клієнт зобов`язується сплачувати проценти кожні 25 днів (п.1.5). Кредит надається Клієнту в безготівковій формі в національній валюті на рахунок Клієнта уключаючи використання реквізитів платіжної картки №5258-22хх-хххх-4009, протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту (п.1.6) (матеріали справи в змішаній формі ).
ТОВ «Аванс Кредит» виконало своє зобов`язання та надало ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі, встановленому Договором про надання фінансового кредиту, що підтверджується повідомленням ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за вих..№3466_250630115255 від 30-06-2025, згідно якого було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 05-08-2023 18:15:11 на суму 13 500,00 грн., маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua – 270034388, призначення платежу: Зачисление 13500 грн. на карту НОМЕР_1 (матеріали справи в електронній формі).
Згідно інформації АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» за вих. №12829/2/43351-БТ від 13.05.2026, наданої на виконання ухвали суду щодо витребування доказів, платіжна картка №5258-22ХХ-ХХХХ-4009 була емітована банком на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 . В період з 05.08.2023 року по 10.08.2023 року на картковий рахунок до якого відкрито картку, маска якої № НОМЕР_3 було зараховано грошові кошти в сумі 13500,00 грн. через інтернет ресурс MoneySend (а.с. 86). 
Згідно ч.1 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.
Згідно ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Як вбачається з матеріалів справи, спірний договір було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, які були надіслані відповідачу на його номер телефону.
З врахуванням викладеного, матеріалами справи підтверджується, що між сторонами укладено кредитний договір, відповідачка ознайомилася і погодилася з умовами договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч.13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Так, згідно матеріалів справи встановлено, що договір про надання фінансового кредиту №06383-08/2023 від 05.08.2023 підписано відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора «W8503», тобто з дотриманням вимог ч. 6,8 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Разом із копією договору стороною позивача надано Заявку-анкету Клієнта на отримання фінансового кредиту та Паспорт споживчого кредиту (матеріали справи в електронній формі).
Як вже встановлено судом, відповідач належним чином свої зобов`язання не виконав.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №06383-08/2023 від 05.08.2023, долученого до матеріалів справи, загальна сума заборгованості відповідача станом на 13.12.2023 становить 46 234,43 грн, яка складається з: суми заборгованості за кредитом – 13212,50 грн. та суми заборгованості за відсотками – 33021,93 грн. (матеріали справи в електронній формі).

13 грудня 2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено Договір факторингу №13122023, відповідно до якого ТОВ «Аванс Кредит» передало (відступило) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників (матеріали справи в електронній формі).
Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу №1312023 від 13 грудня 2023 року, заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором №06383-08/2023 від 05.08.2023 становить 46 234,43 грн., з яких 13 212,50 грн. – сума основного боргу за кредитом; 33 021,93 грн. – заборгованість за відсотками (матеріали справи в електронній формі). В подальшому новий кредитор розрахував заборгованість станом на 29.07.2024 ( в межах строку договору), яка становить 121 875,99 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту – 13 212,50 грн., заборгованості за відсотками – 108 663,49 грн.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За змістом статей 514,516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч.2 ст.1054 та ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до вимог статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
В силу ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів, встановлений договором.
Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно ч.1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України).
Як вбачається з досліджених судом доказів, умови договору позичальником належним чином не виконані, в передбачені договором строки кредит не погашений.

Щодо нарахування позивачем заборгованості за нарахованими відсотками суд зазначає наступне.
22.11.2023 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). Так, відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, згідно п. 4, надавачам фінансових послуг, не зазначеним у пункті 3 цього розділу (п. 3 - це банки), та надавачам допоміжних послуг протягом 30 днів з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність та документи у відповідність з вимогами цього Закону. Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, починаючи з 25.12.2023 (наступний день після набрання Законом чинності), максимальний розмір денної процентної ставки за договором не міг перевищувати 1 %. При цьому, позивач, як надавач фінансових послуг, був зобов`язаний привести свою діяльність у відповідність до вищевказаних змін. У той же час, пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», встановити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Відтак, заборгованість за відсотками повинна бути нарахована:
з 05.08.2023 по 31.08.2023 – за процентною ставкою 2,5 % згідно умов договору: 13 500 х 2,5% х 27 днів в сумі 9 112,50 грн.;
з 01.09.2023 по 21.04.2024 – за процентною ставкою 2,5 % згідно умов договору та згідно закону: 13 212,50 х 2,5% х 184 дні в сумі 60 777,50 грн; 
з 22.04.2024 по 29.07.2024 – за процентною ставкою 1,5 % згідно закону: 13212,50 х 1,5% х 99 днів = 19 620,56 грн. 
Отже загальна сума заборгованості за процентами становить 89 510,56 грн.
Таким чином на умовах укладеного договору та відповідно до законодавчих норм відповідач повинен був сплатити 13 212,50 грн. заборгованості по тілу кредиту та 89 510,56 грн. заборгованості за відсотками, а всього 102723,06 грн.
Отже, з огляду на те, що відповідачем не надано доказів на підтвердження належного виконання зобов`язань за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд дійшов висновку про таке.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було сплачено за подання позову до суду судовий збір у розмірі 2 662,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №22487 від 10.04.2026 (а.с.6).
Оскільки позов задоволено частково, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме з розрахунку: 102723,06 грн. х 2 662,40 грн. / 121 875,99 грн. = 2244 грн.

У позовній заяві позивач прохає стягнути із відповідача понесені ним судові витрати в частині отриманої та сплаченої ним професійної правничої допомоги в сумі 8 000,00 грн.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем професійної правничої допомоги адвокатського об`єднання "Апологет" на суму 8000,00 грн. згідно з договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025, Акту №364 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 10.04.2026, Детального опису наданих послуг до Акту №364 від 10.04.2026 року за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 (матеріали справи в електронній формі).
Згідно з Детальним описом наданих послуг до Акту №364 від 10.04.2026 року за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 позивачу адвокатським об`єднанням "Апологет" надано такі послуги: усна консультація клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором, ознайомлення з матеріалами кредитної справи, погодження правової позиції клієнта у справі, складення позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта, подання заяви до суду від імені клієнта.
Судом встановлено, що сума в розмірі 8 000 гривень за надані послуги правничої допомоги є неспіврозмірною виконаній адвокатським бюро роботі, яка складає 6 год. 30 хв. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, позовна заява є типовою для таких правовідносин, у спорах такого характеру судова практика є сталою, застосування великої кількості законодавчих актів спірні правовідносини не передбачають, матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження та збирання б яких адвокат витратив значний час. Участі в судових засіданнях адвокат не приймав.
З огляду на викладене, суд враховуючи принципи співрозмірності та реальності розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, обсягом та змістом наданих адвокатських послуг і виконаних робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу. Достатньою компенсацією витрат позивача на професійну правничу допомогу на переконання суду буде сума у розмірі 4000 грн.
Оскільки позов задоволено частково, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме з розрахунку: 102723,06 грн х 4000 грн. / 121 875,99 грн. = 3371,40 грн.

Керуючись ст.ст. 60, 61, 512, 526, 527, 610, 611, 628, 638, 1077, 1078, 1081, 1082 ЦК України, ст.ст. 10-13, 81, 82,133, 141, 142, 211, 247, 259, 263, 264, 265, 268, 280-289 ЦПК України, суд,-
В И Р І Ш И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (місцезнаходження: 79029, Львівська обл., м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд.1, корп. 28, 4-й поверх, код ЄДРПОУ 35234236, IBAN: НОМЕР_4 в АТ «Креді Агріколь Банк», МФО 300614) заборгованість за кредитним договором №06383-08/2023 від 05.08.2023 у сумі 102 723 ( сто дві тисячі сімсот двадцять три) гривні 06 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (місцезнаходження: 79029, Львівська обл., м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд.1, корп. 28, 4-й поверх, код ЄДРПОУ 35234236, IBAN: НОМЕР_4 в АТ «Креді Агріколь Банк», МФО 300614) 2 244 ( дві тисячі двісті сорок чотири) грн понесених ним і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3371 (три тисячі триста сімдесят одну) грн. 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку, передбаченому ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлений 29.07.2026.

Суддя О.О.Сайко