КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2026 року м. Київ справа №320/30649/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Марич Є.В., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління ДПС у Київській області (далі – відповідач, ГУ ДПС у Київській області), в якому просить: 
визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення з податку на додану вартість (КБК 14010100) від 24.12.2024 №54276/10-36-24-05/ НОМЕР_1 на суму 124 377,00 гривень;
визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення з військового збору (КБК 11011001) від 24.12.2024 №54275/10-36-24-05/ НОМЕР_2 та №54273/10-36-24-05/ НОМЕР_1 на суму 240 422,62 гривень; 
визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення з податку на доходи фізичних осіб (КБК 11010500) від 24.12.2024 №54269/10-36-24-05/ НОМЕР_1 , №54270/10-36-24-05/ НОМЕР_1 , №54271/10-36-24-05/ НОМЕР_1 , №54274/10-36-24-05/ НОМЕР_1 , №54272/10-36-24-05/ НОМЕР_1 на суму 2 887 111,42 гривень;
визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення з єдиного податку (КБК 18050400) №54277/10-36-24-05/3301212075 від 24.12.2024 на суму 3 545,24 гривень.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується із спірними податковими повідомленнями-рішеннями, вважає їх необґрунтованими та протиправними, складені без врахування фактичних обставин справи та базуються на припущеннях, без наведення в акті перевірки конкретних фактів. Крім того, позивач посилається на порушення відповідачем процедури проведення перевірки, що є самостійною підставою для визнання перевірки незаконною, визнання акта недопустимим доказом, а винесені на його підставі податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.09.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.
На адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти позовних вимог заперечив. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що за результатом проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача встановлено, що у період з 01.07.2023 по 31.12.2023 позивачем отримано кошти на власні рахунки від фізичних та юридичних осіб (які мають ознаки фіктивності) за послуги, без фактичного здійснення господарської діяльності та без відображення в обліку, що призвело до заниження нарахування та сплати до бюджету податків (зборів). Представник відповідача також зазначив про безпідставність доводів позивача щодо процедурних порушень, оскільки ГУ ДПС у Київській області дотримано порядок призначення та проведення перевірки позивача.
У відповіді на відзив представником позивача зазначено, що відзив ґрунтується на помилковому тлумаченні норм матеріального та процесуального права і не спростовує доводів позову щодо істотних процедурних порушень при призначенні та проведенні документальної позапланової невиїзної перевірки. Окремо стосовно податкових донарахувань, представником позивача зазначено, що судово-економічним дослідженням достеменно встановлено, що всі грошові надходження, які податковий орган безпідставно відніс до складу «інших доходів», насправді мали цільовий характер, стосувалися господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 у межах його КВЕД, та були вчасно задекларовані в податковій звітності платника. Висновок ДПС ґрунтується на формальному аналізі банківських виписок без належної ідентифікації господарських операцій, без встановлення джерела походження коштів та без підтвердження факту здійснення оподатковуваних операцій, що суперечить вимогам статей 75, 83, 86 Податкового кодексу України.
Представником відповідача подано заяву про приєднання доказів.
Провівши підготовчі дії, які необхідні для всебічного та об`єктивного розгляду і вирішення адміністративної справи, протокольною ухвалою суду від 19.03.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві, просив суд відмовити у задоволенні позову.
Суд, за згодою сторін, перейшов до розгляду справи по суті в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами і доказами.
Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
На підставі підпункту 19-1.1.1 пункту 19-1.1 статті 19-1, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, пункту 79.1 статті 79, пункту 79.2 статті 79, підпункту 69.2-1, підпункту 69.2-2, пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, пункту 2 частини 1 статті 13, з дотриманням вимог пункту 9-25 розділу VIII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», наказу від 24.09.2024 №2578-п ГУ ДПС у Київській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань дотримання фізичною особою – платником податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи та правомірності нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2020 по 31.12.2023, за результатами якої складено акт від 06.11.2024 №55267/10-36-24-05/ НОМЕР_1 .
Перевіркою встановлено порушення: 
-підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16, пункту 49.2 статті 49, пункту 177.5. статті 177 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-IV (із змінами та доповненнями), у зв`язку з неподанням податкової декларації про майновий стан і доходи за 2023 рік (за період перебування на загальній системі оподаткування);
-пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-IV (із змінами та доповненнями), в частині заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення господарської діяльності (за період перебування на загальній системі оподаткування), що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 368 676,00 грн, в т.ч. за 2023 рік;
-пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-IV (із змінами та доповненнями), в частині заниження військового збору від здійснення господарської діяльності (за період перебування на загальній системі оподаткування), що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 30 723,00 грн, в т.ч. за 2023 рік - 30 723,00 грн;
-пункту 181.1 статті 181, пункту 183.1 статті 183, пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, в частині нереєстрації платником податку на додану вартість з 10.08.2023 та невідображення операцій що оподатковуються за основною ставкою, що призвело до заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість в загальній сумі 113 070 грн, в т.ч. за вересень 2023 р. – 75 340,00 грн, за жовтень 2023 р. – 37 730,00 грн;
- підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16, підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, пункту 179.1 статті 179 Податкового кодексу України, у зв`язку з неподанням податкової декларації про майновий стан і доходи (як фізичної особи-платника податків) за 2020 р., за 2021 р., за 2022 р., та 2023 р.;
-підпункту 168.1.1 пункту 168.1, підпункту 168.2.1 пункту 168.2 статті 168 Податкового кодексу України, у зв`язку з ненарахуванням та неперерахуванням до бюджету податку на доходи фізичних осіб з окремих видів доходів, відмінних від здійснення господарської діяльності, у загальній сумі 2 339 954,88 грн, в т.ч. за 2020 р. - 304 732,15 грн, за 2021 - 639 493,29 грн, за 2022 р. - 945 228,33 грн, за 2023 р. - 450 501,11 грн;
-пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-IV (із змінами та доповненнями), у зв`язку з ненарахуванням та неперерахуванням до бюджету військового збору з окремих видів доходів, відмінних від здійснення господарської діяльності, в загальній сумі 194 996,24 грн, в т.ч. за 2020 рік - 25 394,35 грн, за 2021 рік - 53 291,11 грн, за 2022 рік - 78 769,03 грн, за 2023 рік – 37 541,76 грн;
-пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, у зв`язку з несвоєчасною сплатою узгоджених податкових зобов`язань по єдиному податку за звітні періоди: листопад 2022 року; січень 2023 року; лютий 2023 року; березень 2023 року; травень 2023 року; червень 2023 року;
-пункту 44.1, пункту 44.3 статті 44, пункту 85.2 статті 85, пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VІ зі змінами та доповненнями, а саме: незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів за період з 01.01.2020 по 31.12.2023.
Не погоджуючись із висновками акту перевірки ОСОБА_1 подано заперечення на акт від 06.11.2024 №3, за результатами яких листом ГУ ДПС у Київській області від 25.11.2024 №22304/12/10-36-24-05 заперечення залишено без задоволення, а висновку акту перевірки - без змін.
На підставі висновків, викладених в акті перевірки від 06.11.2024 №55267/10-36-24-05/ НОМЕР_3 ГУ ДПС у Київській області прийнято податкові повідомлення-рішення: 
№54269/10-36-24-05/3301212075 від 24.12.2024, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 680 грн;
№54270/10-36-24-05/3301212075 від 24.12.2024, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 340 грн;
№54271/10-36-24-05/3301212075 від 24.12.2024, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 1020 грн;
№54272/10-36-24-05/3301212075 від 24.12.2024, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 2 479 527,82 грн, з них за податковими зобов`язаннями – 2 339 954,88 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями – 139 572,94 грн;
№54274/10-36-24-05/3301212075 від 24.12.2024, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 450 543,60 грн, з них за податковими зобов`язаннями – 368 676,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями – 36 867,60 грн;
№54273/10-36-24-05/3301212075 від 24.12.2024, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 206 627,32 грн, з них за податковим зобов`язанням – 194 996,24 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями – 11 631,08 грн; 
№54275/10-36-24-05/3301212675 від 24.12.2024, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 33 795,30 грн, з них за податковим зобов`язанням – 30 723,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями – 3072,30 грн; 
№54276/10-36-24-05/3301212075 від 24.12.2024, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), в сумі 124 377,00 грн, з них за податковим зобов`язанням – 113 070,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями – 11307,00 грн;
№54277/10-36-24-05/3301212075 від 24.12.2024, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції за затримку сплати фізичною особою грошового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 3695,65 грн;
Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся з позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
За приписами пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
У даному випадку, підставою для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків визначено підпункт 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України, згідно з яким документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Пунктом 79.1 статті 79 ПК України визначено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
Відповідно до пункту 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
За правилами пункту 79.2 статті 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
У зв`язку із наведеним, згідно з пунктом 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Згідно з положеннями пункту 42.5 статті 42 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Таким чином, законодавець передбачив два окремих випадки, коли документи вважаються належним чином врученими платнику податків, зокрема, коли останні надіслані за адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представнику. Невиконання вказаних вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності її правових наслідків. Оскільки невиїзна перевірка проводиться не за місцезнаходженням платника податків, завчасне (до початку перевірки) повідомлення його про час та місце проведення перевірки є гарантією його права на об`єктивну, повну та всебічну перевірку дотримання ним податкової дисципліни, включаючи можливість надання платником податків наявних у нього документів для підтвердження показників податкового обліку.
Разом з цим, за приписами абзацу другого пункту 79.2 статті 79 ПК України передбачено, що у разі надіслання (вручення) відповідно до статті 42 цього Кодексу платнику податків (його представнику) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення позапланової невиїзної перевірки, шляхом надсилання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення документальна позапланова невиїзна перевірка (крім перевірки, визначеної статтею 200 цього Кодексу) розпочинається не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем отримано податкову інформацію від Головного слідчого управління Національної поліції України відповідно до листів від 26.06.2024 №88711-2024, від 29.08.2024 №10807/5/99-00-08-01-03-05 щодо з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження, відомості про яке внесені 12.01.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12023000000000050 за фактами шахрайського заволодіння грошовими коштами в особливо великих розмірах у вигляді віртуальних активів «криптовалюти» та легалізації (відмивання) доходів одержаних злочинним шляхом за попередньою змовою групи осіб. Згідно отриманою інформацією встановлено що ОСОБА_1 , під час легалізації грошових коштів, отримано кошти на власні рахунки від фізичних та юридичних осіб (які мають ознаки фіктивності) за послуги, без фактичного здійснення господарської діяльності (фіктивні правочини). Також, встановлено вчинення правочинів, які можуть бути пов`язані з приховуванням джерел незаконного походження доходів, одержаних на криптогаманці та банківські рахунки без відображення в обліку, що ймовірно призвело до заниження нарахування та сплати податків (зборів).
У постанові Касаційного адміністративного суду у складі колегії суддів Верховного Суду від 26.03.2024 у справі № 420/9909/23 зазначено, що наявність/отримання інформації ще не свідчить про наявність підстав для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, натомість, є підставою саме для здійснення податкового контролю задля перевірки отриманої/наявної інформації. Такий податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки.
Враховуючи викладене, з огляду на отримання відповідачем від Головного слідчого управління Національної поліції України інформації, керуючись підпунктом 19-1.1.1 пункту 19-1.1 статті 19-1, підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, пунктом 79.1 статті 79, пунктом 79.2 статті 79, підпунктом 69.2-1, підпунктом 69.2-2, пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, пунктом 2 частини першої статті 13, положеннями пункту 9-25 розділу VIII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», ГУ ДПС у Київській області видано наказ від 24.09.2024 №2578-п про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 . 
Копії наказу від 24.09.2024 № 2578-п та повідомлення про початок проведення перевірки від 24.09.2024 № 593/10-36-24-05 ГУ ДПС у Київській області надіслано поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення 24.09.2024 за місцем податкової адреси позивача.
Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, останнє не вручено адресату із зазначенням причини – «за закінченням терміну зберігання» та повернуто на адресу контролюючого органу.
У повідомленні про початок проведення перевірки від 24.09.2024 № 593/10-36-24-05 зазначено, що перевірку буде проведено з 24.10.2024.
Позивач стверджує, що відповідач розпочав проведення перевірки раніше, визначеного абзацом другим пункту 79.2 статті 79 ПК України, строку, зазначаючи, що оскільки повідомлення про проведення перевірки та копія наказу були надіслані 24.09.2024, то останнім днем вказаного строку буде 24.10.2024. Тому ГУ ДПС у Київській області мало право розпочинати контрольований захід саме з 25.10.2024, а не 24.10.2024.
В обґрунтування своєї позиції позивач посилається на положення статті 116 Господарського процесуального кодексу України, статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України, статті 115 Цивільного процесуального кодексу України, згідно з якими перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано, його початок. 
Разом з тим, суд зазначає, що спірні у цій справі правовідносини охоплюються сферою дії Податкового кодексу України, який відповідно до приписів пункту 1.1 статті 1 цього Кодексу регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Податкові відносини є окремим і самостійним різновидом відносин, урегульованих, окрім Конституції України, спеціальними актами законодавства за вичерпним і остаточним переліком.
Відповідно до пункту 3.1 статті 3 ПК України податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв`язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.
Згідно з пунктом 5.2 статті 5 ПК України у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.
В силу приписів пункту 7.3 статті 7 ПК України будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.
Як зазначалось вище, згідно з абзацом другим пункту 79.2 статті 79 ПК України у разі надіслання (вручення) відповідно до статті 42 цього Кодексу платнику податків (його представнику) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення позапланової невиїзної перевірки, шляхом надсилання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення документальна позапланова невиїзна перевірка (крім перевірки, визначеної статтею 200 цього Кодексу) розпочинається не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу.
Отже, зі змісту цієї норми вбачається, що у разі надіслання (вручення), відповідно до статті 42 цього Кодексу, платнику податків копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення цієї перевірки, то така перевірка розпочинається не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу.
З матеріалів справи вбачається, що копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 від 24.09.2024 № 2578-п та повідомлення про початок проведення перевірки від 24.09.2024 № 593/10-36-24-05 ГУ ДПС у Київській області надіслано на податкову адресу позивача поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення 24.09.2024, відтак відлік цього терміну починається 24.09.2024та 30-й день припадає на 23.10.2024.
Таким чином, розпочавши перевірку платника податків ОСОБА_1 24.10.2024, відповідач діяв у відповідності до вимог чинного податкового законодавства. 
Отже, доводи позивача щодо порушення відповідачем порядку призначення та проведення документальної невиїзної перевірки не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
Судом встановлено, що відповідно до інформації, наданої листом Головного слідчого управління Національної поліції України від 26.06.2024 №88711-2024 (вх. № 18866/5 від 27.06.2024), останнім здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 12.01.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12023000000000050 за фактами шахрайського заволодіння грошовими коштами в особливо великих розмірах у вигляді віртуальних активів «криптовалюти», шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, шляхом використання заборонених фінансових інструментів, та легалізації (відмивання) доходів одержаних злочинним шляхом за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111-2, ч.4 ст.190, ч.2 ст.209, ч.3 ст.209 КК України.
Крім того, встановлено, що до вчинення кримінальних правопорушень можуть бути причетні, зокрема, ОСОБА_1 .
Відповідно до доведеної інформації встановлено, що ОСОБА_1 отримано кошти на власні рахунки від фізичних та юридичних осіб (які мають ознаки фіктивності) за послуги, без фактичного здійснення господарської діяльності (фіктивні правочини). Також, встановлено вчинення правочинів, які можуть бути пов`язані з приховуванням джерел незаконного походження доходів, одержаних на криптогаманці та банківські рахунки без відображення в обліку, що ймовірно призвело до заниження нарахування та сплати податків (зборів).
Керуючись нормами підпунктами 16.1.5, 16.1.7 пункту 16.1 статті 16, підпунктом 20.1.2 пункту 20.1 статті 20, пунктами 73.3, 73.5 статті 73 ПК України, ГУ ДПС у Київській області направило позивачу запит від 08.07.2024 № 11667/12/10-36-24-05 «Про надання інформації та її документального підтвердження», у якому просило надати, зокрема: письмове пояснення та документальне підтвердження щодо походження отриманих грошових коштів в особливо великих розмірах у вигляді віртуальних активів «криптовалюти», отриманих на крипто гаманці криптобіржі «Віnаnсе» у періоді з 01.01.2020 по 31.03.2024, одержаних на криптогаманці та банківські рахунки без відображення в обліку, що ймовірно призвело до заниження податків (зборів); банківські виписки про рух коштів по банківських рахунках в розрізі контрагентів, сум надходжень/списання та призначення платежу, завірені відповідною банківською установою; у разі відсутності руху коштів по банківських рахунках - надати банківські довідки про відсутність руху коштів на рахунках за період, який підлягає перевірці.
Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення вказане поштове відправлення позивачу не вручено та повернуто 26.07.2024 за закінченням терміну зберігання.
За змістом пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право, зокрема:
для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом (підпункт 20.1.2);
отримувати безоплатно від державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій усіх форм власності та їх посадових осіб, у тому числі від органів, які забезпечують ведення відповідних державних реєстрів (кадастрів), інформацію, документи і матеріали щодо платників податків, а у визначених цим Кодексом випадках - стосовно керівників юридичних осіб або постійних представництв нерезидентів-боржників (підпункт 20.1.3).
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Пунктом 85.2 статті 85 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Матеріалами справи підтверджено, що в порушення вказаних норм законодавства позивачем на письмовий запит контролюючого органу не надано документів, зазначених у запиті, як і не повідомлено причин їх неподання.
Даних та будь-яких доказів подання контролюючому органу запитуваних документів до прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень ним до суду не надано.
Вказане підтверджує факт ненадання платником податків контролюючому органу запитуваних документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, що свідчить про порушення ним п.44.1, п.44.3 ст.44, п.85.2 ст.85 ПК України.
Таким чином, відповідач правомірно наклав на позивача згідно з пунктом 121.1 статті 121 ПК України штраф у розмірі 1020,00 грн за порушення ним вимог п.44.1, п.44.3 ст.44, п.85.2 ст.85 ПК України, а тому податкове-повідомлення рішення №54271/10-36-24-05/3301212075 від 24.12.2024 є правомірним та винесено відповідно до вимог чинного законодавства.
За наслідками проведення перевірки контролюючим органом встановлено порушення позивачем вимог, зокрема, підпункту 168.1.1 пункту 168.1, підпункту 168.2.1 пункту 168.2 статті 168, пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України, а саме заниження податку на доходи фізичних осіб в сумі 2 479 527,82 грн та військового збору в сумі 206 627,32 грн з окремих видів доходів, відмінних від здійснення господарської діяльності.
Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки i збори в порядку i розмірах, встановлених законом. Уci громадяни щорічно подають до податкових інспекцій за місцем проживання декларації про свій майновий стан та доходи за минулий рік у порядку, встановленому законом.
Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку i строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п.36.1 ст.36 ПK України).
Відповідно до підпункту 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді, зокрема: процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; інших доходів від діяльності.
Згідно підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 ПК України, платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.
За приписами пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
Пунктом 164.1 статті 164 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.
Відповідно до підпункту 164.2.20 пункту 164.2 статті 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 164.3 статті 164 ПК України при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і не грошовій формах.
За змістом пункту 164.4 статті 164 ПК України під час нарахування (отримання) доходів, отриманих у вигляді валютних цінностей a6o інших активів (вартість яких виражена в іноземній валюті a6o міжнародних розрахункових одиницях), такі доходи перераховуються у гривні за валютним курсом Національного банку України, що діє на момент нарахування (отримання) таких доходів.
Відповідно до підпункту 168.2.1 пункту 168.2 статті 168 ПК України платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.
Пунктом 167.1 статті 167 ПК України передбачено, що cтавка податку становить 18% бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.
Доходи, визначені статтею 163 ПК України, є об`єктом оподаткування військовим збором, ставка якого становить 1,5 % від об`єкта оподаткування (пункт 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України).
Разом з тим, статтею 165 ПK України визначено вичерпний перелік доходів, які не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку. 
З аналізу вказаних норм вбачається, що за загальним правилом кожна особа, яка отримує дохід, зобов`язана сплачувати податок на доходи фізичних осіб, військовий збір та подавати у зв`язку з цим до податкового органу податкову звітність. При цьому, Податковий кодекс України відносить до доходів фізичної особи будь-які доходи, отримані платником податків у відповідному періоді, окрім тих, що не підлягають оподаткуванню, чи підлягають зменшенню на суму податкової знижки або ж із застосуванням меншої ставки податку.
Під час перевірки податкової інформації, наданої Головним слідчим управлінням Національної поліції України, відповідачем встановлено отримання/зарахування, у період з 01.01.2020 по 31.12.2023, коштів на банківські рахунки, відкриті ОСОБА_1 , які не було включено останнім до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, а саме: 
- відповідно до виписок по рахунках, відкритих у АТ КБ «Приватбанк» (картки № НОМЕР_4 (грн); № 4149497819058118 (грн); № 5168745103728496 (грн); № 5168755501990713 (грн); № НОМЕР_5 (USD)), загальна сума отриманих доходів становить 8 362 398,58 грн, у т.ч. за 2020 рік - 1 692 956,38 грн, за 2021 рік - 3 115 209,62 грн, за 2022 рік - 2 529 970,28 грн, за 2023 рік - 1 024 262,30 грн; 
- відповідно до виписки по рахунку, відкритому у АТ «АТ «Кредобанк», № НОМЕР_6 (грн) загальна сума отриманих доходів становить 2 869 285,92 грн, у т.ч. за 2021 рік - 437 530,89 грн, за 2022 рік - 2 431 755,03 грн; 
- відповідно до виписок по рахунках, відкритих у АТ «А-Банк», НОМЕР_7 (грн), НОМЕР_8 (грн), НОМЕР_9 (грн), загальна сума отриманих доходів становить 1 768 064,83 грн, у т.ч. за 2022 рік – 289 543,21 грн, за 2023 рік – 1 478 521,62 грн.
Позивач у позові посилається на те, що в акті перевірки відсутня детальна інформація щодо видів доходів, джерел походження (нарахування, виплати) коштів, економічної сутності господарських взаємовідносин, за якими, здійснено нарахування та виплату коштів, та первинних документів, що підтверджують господарські операції ОСОБА_1 з особами (контрагентами), від яких зараховано кошти, контролюючим органом не здійснено аналізу первинної документації, джерел надходжень грошових коштів, у зв`язку з чим вважає висновки акту необґрунтованими.
В контексті таких доводів позивача, суд зазначає, що під час проведення документальної позапланової невиїзної перевірки контролюючим органом використано інформацію, яка надійшла від Головного слідчого управління Національної поліції України, щодо легалізації (відмивання) доходів одержаних злочинним шляхом за попередньою змовою групи осіб, разом із матеріалами кримінального провадження.
Статтею 83 ПК України встановлено перелік матеріалів, які є підставами для висновків під час проведення перевірок. Підпункт 83.1.2 пункту 83.1 статті 83 ПК України передбачає, що до таких матеріалів відноситься, зокрема, податкова інформація.
За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.171 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податкова інформація вживається у значенні, визначеному Законом України «Про інформацію».
Відповідно до статті 1 Закону України «Про інформацію» інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.
Таким чином, висновки податкового органу за наслідками здійсненого ним контрольного заходу можуть, серед іншого, ґрунтуватись і на податковій інформації, до якої відносяться будь-які відомості та/або дані, що стосуються предмета перевірки.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ГУ ДПС у Київській області на податкову адресу позивача надсилало письмовий запит від 08.07.2024 №11667/12/10-36-24-05 щодо надання інформації та її документального підтвердження стосовно здійснення господарської діяльності у періоді з 01.01.2020 по 31.12.2023, та отримання інших доходів, відмінних від господарської діяльності, проте ОСОБА_1 не надано жодної інформації та документів на підтвердження чи спростування викладених у запиті обставин.
Отже, суд критично ставиться до доводів позивача та зазначає, що у разі заперечення вище вказаних обставин платник податків повинен надати докази, які свідчитимуть про: відсутність такого доходу взагалі; наявність підстав вважати його неоподатковуваним або його зменшення; застосування ставки податку, відмінної від базової тощо.
Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Як зазначалось судом вище, будь-які кошти, які надходять фізичній особі на її картковий банківський рахунок є доходом, якщо особа не доведе що ці кошти не підпадають під виключення, які визначені ст.165 ПК України.
Водночас, вказані доходи у сумі, які надійшли на банківські рахунки позивача, останній не задекларував та не спростував той факт, що вказані грошові кошти не є доходом чи зазначені рахунки, на які надходили грошові кошти, належали не йому.
Враховуючи факт ненадання позивачем жодних первинних документів, ні до контролюючого органу, ні до суду, з приводу одержання зазначених грошових коштів у період з 01.01.2020 по 31.12.2023, контролюючий орган правомірно вказав на необхідність сплати позивачем податку на доходи фізичних осіб в розмірі 18% та військового збору у розмірі 1,5%. Відтак, суд дійшов висновку про безпідставність і необґрунтованість позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 24.12.2024 № 54272/10-36-24-05/ НОМЕР_1 та від 24.12.2024 № 54273/10-36-24-05/ НОМЕР_1 .
Окрім того, перевіркою правильності визначення загального оподатковуваного доходу за період з 01.07.2023 по 31.12.2023, відображеного у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2023 рік з даними, визначеними в ході перевірки, встановлено заниження загального оподатковуваного доходу, який отримано на розрахунковий рахунок (виручка), в загальній сумі 2 048 200,00 грн, чим порушено п.177.2 ст.177 ПК України.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 17.09.2022, основним видом діяльності за КВЕД: 73.11 - Рекламні агентства. Відповідно до витягу з реєстру платників єдиного податку вбачається, що у 2022-2023рр ФОП ОСОБА_1 перебував на спрощеній системі оподаткування та був платником єдиного податку третьої групи.
До позову позивачем долучено копії податкових декларацій платника єдиного податку третьої групи на період дії воєнного, надзвичайного стану в Україні ФОП ОСОБА_1 за 2022-2023 роки з квитанціями та податкових декларацій платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за 2023 рік з квитанціями №2, відповідно до яких задекларовано наступні показники доходу: за вересень 2022 року - 261500,00 грн; за жовтень 2022 року - 419225,00 грн; за листопад 2022 року - 694950,00 грн; за грудень 2022 року - 414995,00 грн; за січень 2023 року - 1228250,00 грн; за лютий 2023 року - 1590000,00 грн; за березень 2023 року - 1198961,00 грн; за квітень 2023 року – 1014450,00 грн; за червень 2023 року – 1115350,00 грн; за липень 2023 року – 1 217 000,00 грн; за 3 квартали 2023 року – 642 550,00 грн; за 2023 рік – 2 590 178,72 грн. 
Разом з тим, відповідно до інформації, наданої Головним слідчим управлінням Національної поліції України від 26.06.2024 №88711-2024, проведеним аналізом даних отриманих доходів за період з 01.07.2023 по 31.12.2023 встановлено надходження грошових коштів по рахунку № НОМЕР_10 (грн) в АТ КБ «Приватбанк», що належить ОСОБА_1 , в результаті чого виявлено, що загальна суму отриманого ФОП ОСОБА_1 доходу від здійснення господарської діяльності становить 2 048 200,00 грн.
У листі Головного слідчого управління Національної поліції України щодо проведення аналізу в кримінальному провадженні №12023000000000050 від 12.01.2023 зазначено, що відповідні особи, у тому числі, ОСОБА_1 під час легалізації грошових коштів, отримували кошти на власні рахунки та використовували зареєстровані на своє ім`я ФОП, для отримання коштів від фізичних та юридичних осіб (які мають ознаки фіктивності) за послуги, без фактичного здійснення господарської діяльності (фіктивні правочини). 
Згідно з висновком аналітичного дослідження №623/99-00-08-01-03-20/ НОМЕР_11 від 27.12.2023, проведеного Департаментом запобігання фінансовим операціям, пов`язаним з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом Державної податкової служби України, встановлено, що ОСОБА_1 вчинено правочини, які можуть бути пов`язані з приховуванням джерел незаконного походження доходів в сумі 6 621 725,40 грн, одержаних на банківські рахунки без відображення в обліку, що ймовірно призвело до заниження податків (зборів) на загальну суму 1 291 236,5 грн, у тому числі ПДФО (18%) на суму 1 191 910,6 грн та військового збору (1,5%) на суму 99 325,9 грн, з метою подальшої легалізації коштів.
Відповідно до пункту 177.1 статті 177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.
Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця (п.177.2 ст.177 ПК України).
Згідно з підпунктом 177.4.5 пункту 177.4 статті 177 ПК України не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів, визначених абзацами восьмим - десятим підпункту 177.4.6 цього пункту; документально не підтверджені витрати.
Пунктом 177.6 статті 177 ПК України визначено, що у разі якщо фізична особа - підприємець отримує інші доходи, ніж від провадження підприємницької діяльності, у межах обраних ним видів такої діяльності, такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Кодексом для платників податку - фізичних осіб.
Відповідно до пункту 177.10 статті 177 ПК України фізичні особи - підприємці зобов`язані вести облік доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Облік доходів і витрат може вестися в паперовому та/або електронному вигляді, у тому числі через електронний кабінет.
Як вбачається з матеріалів справи, з метою об`єктивного та всебічного дослідження отриманої інформації, відповідачем направлявся позивачу письмовий запит від 08.07.2024 №11667/12/10-36-24-05 «Про надання інформації та її документального підтвердження» щодо надання пояснень та документального підтвердження щодо здійснення господарської діяльності, у тому числі за період з 01.07.2023 по 31.12.2023, та отримання інших доходів, відмінних від господарської діяльності, проте інформація ОСОБА_1 не надана (відправлення не вручено, та повернуто 26.07.2024 за закінченням терміну зберігання).
Позивачем не надано жодних доказів в спростування висновків контролюючого органу щодо заниження ним оподатковуваного доходу, не пояснив походження тих коштів, які були зараховані на рахунок, відкритий ним у банку, та відсутність відображення цих коштів в обліку. 
Позивачем не надано належних доказів на підтвердження необґрунтованості висновків податкового органу.
Водночас, відповідачем доведено різницю між відображеною у податковій декларації про майновий стан і доходи сумою доходу та сумою фактично зарахованою на банківські рахунки позивача. При цьому, як уже зазначалось, позивач не пояснив джерела походження зарахованих на його рахунок коштів та не вказав, що отримував інші доходи, ніж від провадження підприємницької діяльності. 
Наведене дає підстави суду для висновку, що отримання ФОП ОСОБА_1 за період з 01.07.2023 по 31.12.2023 грошових коштів у сумі 2 048 200,00 грн від фізичних осіб, які не включено позивачем до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, є підставою для визначення контролюючим органом податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2023 рік у розмірі 368 676,00 грн, а також нарахування військового збору у розмірі 30 723,00 грн.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про правомірність збільшення позивачу грошових зобов`язань за платежем податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, відтак підстави для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 24.12.2024 №54274/10-36-24-05/ НОМЕР_1 та від 24.12.2024 №54275/10-36-24-05/ НОМЕР_2 відсутні.
Поряд з цим, статтею 16 ПК України встановлено обов`язок платника податків, зокрема, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів (пп.16.1.3).
Згідно з пунктом 49.1 статті 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.
Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності (п.49.2 ст.49 ПК України).
Відповідно до пункту 49.18 статті 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема: 49.18.4. календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб, у тому числі самозайнятих осіб, - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.
Відповідно до пунктів 177.1, 177.2 статті 177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.
Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
Відповідно до пункту 177.5 статті 177 ПК України фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.
За наслідками перевірки, з урахуванням встановлених вище обставин, встановлено неподання податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2020-2023 рр, а також неподання податкової декларації про майновий стан і доходи (за період перебування на загальній системі оподаткування) за 2023 рік.
Таким чином, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення від 24.12.2024 № 54269/10-36-24-05/3301212075, від 24.12.2024 №54270/10-36-24-05/ НОМЕР_1 є правомірними та винесені відповідно до вимог чинного законодавства.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, фізична особа - платник податків ОСОБА_1 у періоді 01.01.2020 - 31.12.2023 платником податку на додану вартість зареєстрованим не був.
Відповідно до пункту 181.1 статті 181 ПК України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі операцій з постачання товарів/послуг з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі (зокрема, але не виключно шляхом встановлення спеціального застосунку або додатку на смартфонах, планшетах чи інших цифрових пристроях), нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.
Пунктом 183.1 статті 183 ПК України визначено, що будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.
У разі обов`язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу (п.183.2 статті 183 ПК України).
Згідно з пунктом 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», незалежно від дати накладення електронного підпису.
Проведеним аналізом даних отриманих доходів за період з 01.07.2023 по 31.12.2023 встановлено надходження грошових коштів по рахунку № НОМЕР_10 (грн) в АТ КБ «Приватбанк», що належить ОСОБА_1 , в результаті чого виявлено, що загальна суму отриманого ФОП ОСОБА_1 доходу від здійснення господарської діяльності становить 2 048 200,00 грн.
До позову позивачем долучено копії податкових декларацій платника єдиного податку третьої групи на період дії воєнного, надзвичайного стану в Україні ФОП ОСОБА_1 за 2022-2023 роки з квитанціями та податкових декларацій платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за 2023 рік з квитанціями №2, відповідно до яких задекларовано наступні показники доходу: за вересень 2022 року - 261500,00 грн; за жовтень 2022 року - 419225,00 грн; за листопад 2022 року - 694950,00 грн; за грудень 2022 року - 414995,00 грн; за січень 2023 року - 1228250,00 грн; за лютий 2023 року - 1590000,00 грн; за березень 2023 року - 1198961,00 грн; за квітень 2023 року – 1014450,00 грн; за червень 2023 року – 1115350,00 грн; за липень 2023 року – 1 217 000,00 грн; за 3 квартали 2023 року – 642 550,00 грн; за 2023 рік – 2 590 178,72 грн. 
Враховуючи викладене, в контексті встановлених обставин, оскільки у вказаному періоді відбулось перевищення суми виручки та збільшення доходу, суд вважає обґрунтованими доводи відповідача про порушення позивачем вимог пункту 181.1 статті 181, пункту 183.1 статті 183, пункту 187.1 статті 187 ПК України у зв`язку з неподанням заяви про обов`язкову реєстрацію платником податку на додану вартість. Відтак, податкове повідомлення-рішення №54276/10-36-24-05/3301212075 від 24.12.2024 винесене відповідно до вимог законодавства та не підлягає скасуванню.
Щодо застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату нарахованих сум податкових зобов`язань з єдиного податку суд зазначає таке.
Згідно з даними інформаційно-комунікаційної системи податкового органу Квітком С.А. самостійно подано податкову звітність платника єдиного податку третьої групи на період дії воєнного, надзвичайного стану в Україні, з самостійно визначеними зобов`язаннями за періоди, по яким порушено терміни сплати, а саме: 
-відповідно до податкової декларації платника єдиного податку (реєстраційний номер № 9266900897 від 13.12.2022) платником задекларовано єдиного внеску у сумі 13899,00 грн. Граничний термін сплати узгоджених податкових зобов`язань - 31.12.2022; фактично сплачено - 24.01.2023 (у сумі 8300,00 грн) та 14.02.2023 (у сумі 5593,50 грн), кількість днів затримки – 25 та 46;
-відповідно до податкової декларації платника єдиного податку (реєстраційний номер № 9015928808 від 07.02.2023) платником задекларовано єдиного внеску у сумі 24565,00 грн. Граничний термін сплати узгоджених податкових зобов`язань - 03.03.2023; фактично сплачено – 10.03.2023, кількість днів затримки – 8;
-відповідно до податкової декларації платника єдиного податку (реєстраційний номер № 9039458099 від 02.03.2023) платником задекларовано єдиного внеску у сумі 31800,00 грн. Граничний термін сплати узгоджених податкових зобов`язань - 31.03.2023; фактично сплачено – 14.04.2023, кількість днів затримки – 15;
-відповідно до податкової декларації платника єдиного податку (реєстраційний номер № 9070806323 від 06.04.2023) платником задекларовано єдиного внеску у сумі 23979,22 грн. Граничний термін сплати узгоджених податкових зобов`язань – 02.05.2023; фактично сплачено – 11.05.2023, кількість днів затримки – 10;
-відповідно до податкової декларації платника єдиного податку (реєстраційний номер № 9130694627 від 05.06.2023) платником задекларовано єдиного внеску у сумі 20289,00 грн. Граничний термін сплати узгоджених податкових зобов`язань – 01.07.2023; фактично сплачено – 13.07.2023, кількість днів затримки – 13;
-відповідно до податкової декларації платника єдиного податку (реєстраційний номер № 9167376747 від 11.07.2023) платником задекларовано єдиного внеску у сумі 22307,22 грн. Граничний термін сплати узгоджених податкових зобов`язань – 01.08.2023; фактично сплачено – 15.08.2023, кількість днів затримки – 15.
Пунктом 31.1 статті 31 ПК України визначено, що строком сплати податку та збору визначається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податків і завершується останнім днем строку протягом якого такий податок повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається несплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.
За приписами пункту 31.3 статті 31 ПК України визначено, що строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для окремого податку окремо.
Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Якщо граничний строк сплати податкового зобов`язання припадає на вихідний або святковий день, останнім днем сплати податкового зобов`язання вважається операційний день, що настає за вихідним або святковим днем.
Отже, перевіркою встановлено порушення строків сплати позивачем узгоджених податкових зобов`язань по єдиному податку за звітні періоди: листопад 2022 року, січень 2023 року, лютий 2023 року, березень 2023 року, травень 2023 року, червень 2023 року, у зв`язку з чим порушено п.57.1 ст.57 ПК України.
Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність застосування штрафних санкцій за затримку сплати фізичною особою грошового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 3695,65 грн, відтак відсутні підстави для скасування податкового повідомлення-рішення від 24.12.2024 №54277/10-36-24-05/3301212075.
Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В даному випадку, з урахуванням вищенаведеного, відповідач як суб`єкт владних повноважень довів правомірність прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.
За таких обставин, проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.
Враховуючи положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодування судового збору позивачу не підлягає.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Київській області (03680, м. Київ вул. Народного ополчення буд. 5а; код ЄДРПОУ ВП 44096797) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - відмовити.
2. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Марич Є.В.