ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

01 вересня 2026 року | м. Дніпро | справа № 160/4869/26

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів: Дурасової Ю.В., Божко Л.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.05.2026 ( суддя Прудник С.В.) в адміністративній справі №160/4869/26 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №104250024866 від 27.01.2026 року про відмову у призначені пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 ;
зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку відповідно до положень статті 55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, з дня звернення за призначенням пенсії, а саме з 19.01.2026 року.
Позовні вимоги вмотивовані спірністю та протиправністю рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №104250024866 від 27.01.2026 року про відмову у призначені пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.04.2026 адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №104250024866 від 27.01.2026 року про відмову у призначені пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 19.01.2026 року, з урахуванням висновків суду.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Вважає, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені чинним законодавством.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася із заявою до територіальних органів Пенсійного фонду України про призначення їй пенсії за віком. 
27.01.2026 року Головним управлінням ПФУ в Дніпропетровській області було винесено рішення №104250024866 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідне до п.2 ст.55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, за відсутності необхідного пенсійного віку. 
З тексту спірного рішення від 27.01.2026 року №104250024866 убачається наступне. Заявник (ця): ОСОБА_1 . Шифр та вид пенсії: Пенсія за віком. Умови призначення: Закон України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Податковий номер: 2586303969. Дата народження, стать: ІНФОРМАЦІЯ_1 , жінка. Дата реєстрації звернення (заяви), вік, ознака роботи: 19.01.2026, 55 р 2 м 26 д, працює. Особливості: IV кат. - потерпілі. Зона посиленого радіоекологічного контролю. Адреса проживання заявника(ці): АДРЕСА_1 . Необхідний страховий стаж, відповідно до статті 55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” зазначено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Загальний стаж особи становить 37 років 02 місяці 12 днів. - Особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4-х років. - додатково 1 рік за три роки проживання, роботи, але не більше 5 років. Зарахування періоду, що дає право на зниження пенсійного віку визначається з моменту аварії на ЧАЕС (26.04.1986 року), тобто коли територія зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи. Заявниця працювала зоні посиленого радіологічного контролю за період з 02.04.1991 по 05.04.1991 та з 25.04.1991 по теперішній час, згідно даних трудової книжки НОМЕР_1 від 02.04.1991 у м. Біла Церква, Київська область, тобто станом на 01.01.1993 період постійної роботи становить 1 рік 8 місяців 10 днів, що не дає право на даний вид пенсії. Результати розгляду документів, доданих до заяви: Відповідно до наданих документів до страхового стажу зараховані всі періоди. Додатковий коментар: за наданими документами відсутнє право на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Відповідно до Порядку подання і оформлення документів для призначення (перерахунку пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” оскаржувати рішення про призначення (перерахунок) пенсії або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії, прийняте уповноваженою особою територіального органу Пенсійного фонду України, в адміністративному порядку до керівника цього органу Пенсійного фонду України, а в разі відмови в задоволені скарги - до Пенсійного фонду України з урахуванням вимог Закону України “Про адміністративну процедуру” та/або у судовому порядку. Згідно із статтею 74, 75 Закону України “Про адміністративну процедуру” рішення набирає чинності з дня доведення його до відома особи, яка звернулась за призначенням (перерахунком) пенсії. Якщо час отримання адміністративного акта, надісланого поштою, або електронною поштою, або переданого з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку, не зафіксовано, такий адміністративний акт вважається доведеним до відома особи на п`ятий календарний день з дня його надсилання адміністративним органом, крім випадків якщо адміністративний акт не надійшов до особи або надійшов пізніше. Відповідно до статті 105 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та статей 79, 80, 82 Закону України “Про адміністративну процедуру” скарга на адміністративний акт може бути подана протягом тридцяти календарних днів з дня доведення його до відома особи, до начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (юридична адреса: вул. Набережна Перемоги, буд.26, м. Дніпро, 49094; email:0400 l@dp.pfu.gov.ua). У разі відмови в задоволенні скарги - до адміністративного органу вищого рівня, Пенсійного фонду України (вул. Бастіонна, буд.9, м.Київ-14, 01601) через адміністративний орган, що його прийняв, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (юридична адреса: вул. Набережна Перемоги, буд.26, м. Дніпро, 49094; email:0400l@dp.pfu.gov.ua), та/або до адміністративного суду.
Не погоджуючись з прийняттям відповідачем спірного рішення позивач, з метою захисту своїх порушених прав, звернулася із даною позовною заявою до суду.
Перевіряючи правомірність прийнятого пенсійним органом рішення, з урахуванням підстав, за якими позивачка пов`язує його протиправність, судова колегія виходить з наступного.
Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 1 ч.1 ст.8 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) встановлено, що право на отримання пенсії та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідних для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Згідно з абз.2 і 9 ч.1 ст.26 Закону №1058-ІV починаючи з 1.01.2018р. право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII (далі – Закон №796-XII).
Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначає ст.55 Закону №796-XII.
За змістом цієї норми вбачається, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст.26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу: особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років – зменшення віку на 2 роки* та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.
Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Пунктом 4 ч.1 ст.11 Закону №796-XII встановлено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.
Для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4 (п.4 ч.1 ст.14 Закону №796-XII).
Відповідно до ч.3 ст.15 Закону №796-XII підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.
Положеннями ст.65 Закону №796-XII визначено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.
Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.
Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1).
Відповідно до положень п.п.7 п.2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, зокрема:
- потерпілим від Чорнобильської катастрофи:
для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення;
для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування;
для осіб, які евакуйовані із зони відчуження у 1986 році, додаються документи, видані Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями;
посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, 25.09.1997 року Київською облдержадміністрацією ОСОБА_1 було видано посвідчення серії НОМЕР_2 (категорії 4) як громадянці, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю. 
04.12.2025 року комунальним закладом Київської обласної ради “Білоцерківський медичний фаховий коледж” (КЗ КОР “БЦ медичним фаховим коледж”) надав довідку №59 від 04.12.2025 про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в тому, що вона дійсно навчалася з 01.09.1988 по 02.03.1991 рр. (наказ №37 від 25.07.1988 про зарахування та наказ №16 від 02.03.1991 про закінчення) у Білоцерківському медичному училищі за спеціальністю №1902 “Акушерська” за денною (очною) формою навчання та отримала диплом серії НОМЕР_3 від 02.03.1991 р. за реєстраційним №52 з присвоєнням кваліфікації “акушерка”. Адреса місцезнаходження Білоцерківського медичного училища до 2000 року: Київська область, м. Біла Церква, вул. Театральна, 6. 06.06.2005 року Білоцерківське медичне училище перейменовано в комунальний вищий навчальний заклад “Білоцерківське медичне училище” (наказ №63 від 06.06.2005 року). 14.02.2006 року КВНЗ “Білоцерківське медичне училище” реорганізовано в КВНЗ “Білоцерківський медичний коледж” (наказ №18 від 14.02.2006 року), 04.03.2014 року змінено найменування КВНЗ “Білоцерківський медичний коледж” на комунальний вищий навчальний заклад Київської обласної ради “Білоцерківський медичний коледж” (наказ №22 від 04.03.2014 року). 09.07.2020 року комунальний вищий навчальний заклад Київської обласної ради “Білоцерківський медичний коледж” перейменовано на комунальний заклад Київської обласної ради “БІЛОЦЕРКІВСЬКИЙ МЕДИЧНИЙ ФАХОВИЙ КОЛЕДЖ” (наказ №103 від 09.07.2020 року). 
Також даний факт підтверджується дипломом НОМЕР_3 , що виданий ОСОБА_1 . 
10.02.1990 року ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_4 , який було зареєстровано Виконавчим комітетом Биковогребельською сільською радою Білоцерківського району Київської області, актовий запис №2. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_3 присвоєно прізвище ОСОБА_5 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя. 
ОСОБА_1 з 01.09.1988 року по 17.01.1995 року проживала у своєї тітки ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_2 , а з 18.01.1995 року по 30.11.2018 року проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади. 
З 02.04.1991 по 05.04.1991 та з 25.04.1991 по теперішній час позивач працювала у м. Біла Церква, Київської області в Білоцерківському пологовому будинку, що підтверджується трудовою книжкою НОМЕР_4 від 02.04.1991. 
Відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР №106 від 23.07.1991 року, м. Біла Церква Київської області віднесена до зони посиленого радіологічного контролю.
Отже, наявність у позивача посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 4) серії НОМЕР_2 , виданого 25.09.1997 року, підтверджує той факт, що остання з моменту аварії на ЧАЕС та станом на 1 січня 1993 року постійно проживала у зоні посиленого радіоекологічного контролю не менше 4 років. У протилежному випадку - у разі не підтвердження таких обставин, позивач не отримав би вказаного посвідчення. 
Надаючи оцінку вказаному, колегія суддів зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення, пенсійним орган взагалі не надано оцінки поданому ОСОБА_1 посвідченню потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорії 4).
При цьому, судова колегія вказує, що видавши посвідчення категорії 4, уповноважений на те орган вже перевіряв обставини проживання позивачкою у зоні радіоекологічного контрою не менше 4 років станом на 1.01.1993р..
Більше того, належність позивачки до особи потерпілої від Чорнобильської катастрофи 4 категорії ніким не оспорювалось, посвідчення не визнано недійсним та не скасовано у встановленому Законом порядку та наявність якого є окремою підставою для підтвердження права на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, а тому позивачка має право на користування пільгами, встановленими ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема, призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 27.02.2018р. у справі №344/9789/17, від 24.10.2019р. у справі №152/651/17, від 25.11.2019р. у справі №464/4150/17, від 27.04.2020р. у справі №212/5780/16-а, від 18.06.2020р. у справі №404/5266/16-а (2-а/404/29/17), від 30.08.2022р. у справі №357/6372/17 та інших, що «…єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи. Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи...».
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.03.2019р. у справі №569/7589/17 (№14-560цс18) також зазначалось, що «… право на пенсію відповідно до Закону №796-XII мають лише ті особи, які отримали посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і (або) потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Колегія суддів вказує, що наведені правові позиції Верховного Суду є актуальними і під час розгляду даної справи суд не вбачає підстав для відступу від таких.
Отже, колегія суддів зауважує, що позивач як особа, яка станом на день звернення до пенсійного органу досягла віку 55 років, має страховий стаж понад 37 років та станом на 01.01.1993р. проживала в зоні посиленого радіоекологічного контролю не менше 4 років, що надає право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку і страхового стажу на 5 років, тобто з 55 років.
Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №104250024866 від 27.01.2026 року про відмову у призначені пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.05.2026 в адміністративній справі №160/4869/26 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 01 вересня 2026 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 02 вересня 2026 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко 

суддя Ю. В. Дурасова 

суддя Л.А. Божко