УКРАЇНА
Романівський районний суд Житомирської області
290/754/26
2/290/802/26
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
14 вересня 2026 року | селище Романів

Романівський районний суд Житомирської області в складі судді Шакалова А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (ЄДРПОУ 37356833, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, —
ВСТАНОВИВ:
1. Зміст позовних вимог
У липні 2026 року представник ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № 26.12.2025-100001195 від 26.12.2025 у загальному розмірі 70 400 грн, з яких: 20 000 грн — тіло кредиту, 36 400 грн — проценти за користування кредитом, 4 000 грн — комісія, пов`язана з наданням кредиту, 10 000 грн — сума, нарахована в порядку ст. 625 ЦК України.
Крім того, позивач просив покласти на відповідача судові витрати: судовий збір у розмірі 2 662,40 грн та витрати на направлення відповідачу копії позовної заяви у розмірі 123,78 грн.
2. Обставини, встановлені судом
26 грудня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» (Кредитодавець) та ОСОБА_1 (Позичальник) шляхом підписання заявки з використанням одноразового ідентифікатора (електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію») укладено Кредитний договір № 26.12.2025-100001195, що є електронним договором приєднання.
Умовами договору визначено: сума кредиту — 20 000 грн; строк кредитування — 182 дні з дати видачі, дата повернення кредиту — 25.06.2026; процентна ставка — 1% за кожен день користування кредитом, незмінна протягом усього строку; комісія, пов`язана з наданням кредиту, — 20% від суми кредиту, тобто 4 000 грн, нараховується одноразово в день видачі кредиту за операцію перерахування коштів позичальнику з використанням стороннього сервісу інтернет-еквайрингу; денна процентна ставка (ДПС), розрахована та розкрита кредитодавцем відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 12, ч. 4 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», — 0,88%, за формулою ДПС = (32 166,90 / 20 000) / 182 ? 100%, тобто загальні витрати за кредитом (ЗВСК) за весь строк кредитування визначені самим кредитодавцем у розмірі 32 166,90 грн.
Кредитні кошти в розмірі 20 000 грн були фактично перераховані відповідачу 26 грудня 2025 року на картку, реквізити якої зазначені ним у заявці, що підтверджується документом платіжного оператора з призначенням платежу «Видача за договором кредиту № 26.12.2025-100001195» та узгоджується з умовами самого договору щодо дати видачі кредиту (26.12.2025). 
Доказів повернення відповідачем отриманих кредитних коштів чи сплати процентів чи комісії матеріали справи не містять. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, доказів на спростування позову не надав.
3. Мотиви та застосування норм права
Щодо тіла кредиту
Відповідно до ст. 1054, ч. 1 ст. 1049 ЦК України за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит на умовах, встановлених договором. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Оскільки факт видачі кредиту в розмірі 20 000 грн підтверджений належними доказами, а доказів повернення цієї суми відповідачем не надано, вимога про стягнення 20 000 грн тіла кредиту є обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі.
Щодо процентів за користування кредитом 
Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів, розмір яких встановлюється договором. Разом з тим здійснення прав споживчого кредитора обмежене імперативними нормами Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до ч. 4 ст. 1 цього Закону загальні витрати за споживчим кредитом (ЗВСК) — це витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, що включають проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 8 цього Закону денна процентна ставка обчислюється за формулою ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100% і не може перевищувати 1%.
У паспорті споживчого кредиту, що є складовою частиною договору та був розроблений і наданий споживачу самим кредитодавцем на виконання його законодавчого обов`язку з розкриття інформації (п. 9 ч. 1 ст. 12 Закону), кредитодавець зазначив ЗВСК за весь строк кредитування в розмірі 32 166,90 грн, що відповідає ДПС 0,88% — тобто саме цю суму кредитодавець довів до відома споживача як сукупну (проценти + комісія) вартість користування кредитом, і саме на підставі цієї інформації споживач приймав рішення про укладення договору.
Водночас фактично заявлена до стягнення сума процентів (36 400 грн) у сукупності з комісією (4 000 грн) становить 40 400 грн, що на 8 233,10 грн перевищує розкриту самим кредитодавцем суму загальних витрат за кредитом (32 166,90 грн), а відповідна фактична денна ставка становила б близько 1,11% (40 400 / 20 000 / 182 ? 100%), що перевищує граничний розмір 1%, встановлений ч. 5 ст. 8 Закону.
Суд враховує, що позивач як суб`єкт господарювання, який професійно надає послуги споживчого кредитування, є більш обізнаною стороною договору, а відповідач — споживачем у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», права якого підлягають особливому захисту (ч. 4 ст. 42 Конституції України; Рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 № 15-рп/2011). Кредитодавець не може вимагати від споживача сплати суми, яка перевищує суму, розкриту ним самим як загальну вартість кредиту при укладенні договору: інше суперечило б меті законодавчого регулювання розкриття інформації про вартість споживчого кредиту та принципу добросовісності (ч. 3 ст. 509, ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України), а також становило б порушення імперативної норми ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» щодо граничного розміру денної процентної ставки.
За таких обставин сума процентів, яка підлягає стягненню, обмежується розкритими кредитодавцем загальними витратами за кредитом за вирахуванням комісії: 32 166,90 ? 4 000 = 28 166,90 грн. У решті вимоги про стягнення процентів (8 233,10 грн) слід відмовити.
Суд зазначає, що правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (щодо припинення нарахування процентів після закінчення строку кредитування) у цій справі не застосовується, оскільки заявлені проценти нараховані в межах погодженого сторонами строку кредитування (182 дні), а підставою обмеження їх розміру є не спливання строку кредитування, а недотримання позивачем меж, встановлених ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», та власного розкриття загальних витрат за кредитом.
Щодо комісії за надання кредиту 
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, серед іншого, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням кредиту. Договором прямо передбачено одноразову комісію в розмірі 20% від суми кредиту (4 000 грн), яка нараховується одноразово в день видачі кредиту за здійснення операції перерахування коштів позичальнику через стороннього платіжного оператора (еквайринг).
Суд не приймає правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19 як підставу для відмови у стягненні цієї комісії, оскільки предметом зазначеної постанови є умова договору про щомісячну плату за обслуговування кредитної заборгованості, яка визнана нікчемною з огляду на право споживача раз на місяць безоплатно отримувати інформацію про стан заборгованості (ст. 11 Закону). У цій справі спірна комісія має іншу правову природу — це разовий, одноразовий платіж за фактично надану послугу з видачі (перерахування) кредитних коштів, а не плата за щомісячне інформування чи обслуговування заборгованості, а тому наведена постанова до спірних правовідносин незастосовна.
Одночасно суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17, згідно з якою умова договору про плату за управління (обслуговування) кредитом не є нікчемною за ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» чи ст. 228 ЦК України, а є оспорюваною. Відповідач будь-яких заперечень щодо дійсності умови про комісію не заявляв, договір у цій частині не оскаржував.
Оскільки за розрахунком, наведеним у п. 3.2 цього рішення, сукупна сума процентів і комісії в загальному розмірі (28 166,90 + 4 000 = 32 166,90 грн) не перевищує розкритих кредитодавцем загальних витрат за кредитом та не суперечить граничній денній ставці 1%, вимога про стягнення комісії в розмірі 4 000 грн підлягає задоволенню в повному обсязі.
Щодо процентів, нарахованих у порядку ст. 625 ЦК України (10 000 грн)
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та процентів річних, якщо інший розмір не встановлено договором.
Разом з тим пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що в період дії в Україні воєнного стану та протягом тридцяти днів після його припинення чи скасування позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором кредиту (позики). Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який станом на дату ухвалення цього рішення не припинено й не скасовано.
Суд відхиляє довід позивача про те, що визнання такими, що втратили чинність, положень п. 6.1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» (яким передбачалося власне воєнне звільнення від відповідальності для споживчих кредитів) нібито усуває дію п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України за принципом lex specialis. Пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України є самостійною нормою загального цивільного законодавства, що поширюється на будь-які договори кредиту чи позики незалежно від суб`єктного складу кредитодавця, і його чинність не залежить від наявності чи відсутності окремого аналогічного застереження в спеціальному законі про споживче кредитування. Скасування спеціальною нормою власного дублюючого положення не тягне за собою автоматичного скасування чи незастосовності окремої загальної норми, що продовжує самостійно діяти. Такий підхід узгоджується зі сталою судовою практикою застосування п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до кредитних (позикових) правовідносин, включаючи правовідносини за участю небанківських фінансових установ.
За таких обставин вимога про стягнення 10 000 грн процентів, нарахованих у порядку ст. 625 ЦК України, задоволенню не підлягає.
4. Розподіл судових витрат
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Загальна сума задоволених вимог становить 52 166,90 грн (20 000 + 28 166,90 + 4 000) з ціни позову 70 400 грн, що становить 74,10%.
Судовий збір, сплачений позивачем у розмірі 2 662,40 грн, підлягає стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 1 972,82 грн (2 662,40 ? 74,10%).
Щодо заявлених позивачем 123,78 грн витрат, пов`язаних із направленням відповідачу копії позовної заяви: вони підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 91,72 грн (123,78 ? 74,10%).
Питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, докази понесення яких позивач має право подати протягом п`яти днів після ухвалення рішення (ч. 8 ст. 141, ч. 1 ст. 246 ЦПК України), вирішується судом окремою ухвалою після їх подання.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76–81, 89, 133, 141, 259, 263–265 ЦПК України, ст. ст. 509, 525, 526, 529, 530, 610, 611, 625, 627, 629, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст. ст. 1, 8, 9, 11, 12 Закону України «Про споживче кредитування», суд —
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором — задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (ЄДРПОУ 37356833, адреса: вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ) заборгованість за Кредитним договором № 26.12.2025-100001195 від 26.12.2025 у загальному розмірі 52 166 (п`ятдесят дві тисячі сто шістдесят шість) грн 90 коп., з яких: 20 000 грн — тіло кредиту, 28 166,90 грн — проценти за користування кредитом, 4 000 грн — комісія.
У задоволенні решти позовних вимог (8 233,10 грн процентів понад стягнуту суму та 10 000 грн процентів за ст. 625 ЦК України) — відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 1 972,82 грн судового збору та 91,72 грн витрат на відправку поштової кореспонденції.
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Романівський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя | Андрій ШАКАЛОВ