ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 683/3681/25
Провадження № 22-ц/820/1537/26
Хмельницький апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Костенка А.М. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,
секретар судового засідання Дубова М.В.
з участю: позивача, її представника та представника відповідача
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 683/3681/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 08 квітня 2026 року у складі судді Кутасевич О.Г. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд
в с т а н о в и в :
У грудні 2025 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила визначити їй додатковий строк три місяці для подання заяви до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 , яка на день смерті була зареєстрована та проживала одна за адресою: АДРЕСА_1 . На випадок своєї смерті ОСОБА_3 07 липня 2023 року склала заповіт, посвідчений старостою Решнівецького старостинського округу с. Решнівка Старокостянтинівської міської ради Хмельницького району Хмельницької області, відповідно до якого 2/3 земельної ділянки площею 2,7652 га кадастровий номер 6824286900:001:0119 з цільовим призначенням для ведення товарного сільського виробництва, розташованої на території Решнівецької сільської ради Старокостянтинівської ради Хмельницької області заповіла позивачці, а 1/3 цієї ж земельної ділянки іншій дочці ОСОБА_1 . 
Позивачка вказувала, що вона є спадкоємцем за заповітом після смерті матері, однак, вчасно не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки у листопаді 2022 року у неї важко захворіла на цукровий діабет першого типу онука ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка постійно проживала у місті Маріня Гранде Португалія та потребувала цілодобової опіки дорослих: контролю введення інсуліну, приготування дієтичного харчування з підрахунком калорій, системне введення ліків. Ці обставини змусили позивачку виїхати до Португалії для догляду за онукою, де вона перебувала на момент відкриття спадщини, та не змогла бути присутньою на похороні матері у березні 2024 року. Повернулась в Україну лише 26 серпня 2025 року після покращення стану онуки. Зазначала, що про наявність заповіту їй відомо не було, та через неможливість залишення онуки без нагляду, не володіння португальською мовою для поїздки до Лісабону, відсутністю банківської картки, виключно якою сплачується консульський збір, вона не змогла звернутись до консульської установи для подання заяви про прийняття спадщини. 
Вказані обставини, є такими, що об`єктивно перешкодили їй своєчасно звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому просила визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. 
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 04 лютого 2026 року замінено неналежного відповідача Старокостянтинівську міську раду належним - ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем померлої ОСОБА_3 та у встановленому законом порядку прийняла спадщину.
Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 08 квітня 2026 року позов задоволено, визначено ОСОБА_2 додатковий строк три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили, для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Решнівка Старокостянтинівської територіальної громади Хмельницької області.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1211,20 грн судового збору.
ОСОБА_1 та її представник – адвокат Вонсович М.М. подали апеляційну скаргу вважають рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, просять його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Представник апелянтки зазначає, що ОСОБА_2 пропустила строк для прийняття спадщини, у зв`язку з перебуванням з 29.06.2023 по 26.08.2025 за межами території України, в Португальській Республіці, з її слів біля своїх дітей та онуки, яка потребувала постійного догляду, у зв`язку з чим вона не могла вчасно подати заяву про прийняття спадщини. Також вказувала, що не знала про існування заповіту на її ім`я. З поданих позивачем доказів на підтвердження обставин, зазначених у позові, подано сертифікат про надання дозволу на проживання на підставі статусу тимчасового захисту з терміном дії 27.07.2023 по 27.07.2024 та свідоцтва про народження № 2370 від 2015 року, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 виданий відділом реєстрації актів цивільного стану м. Лейрія. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_3 , а 30 вересня 2024 року закінчився строк прийняття спадщини, встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України. Представник апелянтки вважає, що позивачка не надала доказів, які б свідчили про об`єктивні обставини які перешкоджали їй у встановлений законом строк подати заяву про прийняття спадщини, яку вона могла зробити в Португалії відвідавши українське консульство або будь-якого місцевого нотаріуса і зробивши переклад заяви посвідчивши апостилем направити на адресу нотаріальної контори в місті Старокостянтинів. Позивачка не надала доказів, що її онука потребувала постійного догляду саме позивача, оскільки дитина має обох батьків, які проживають разом з нею і зобов`язані здійснювати за нею догляд. Також відсутні докази які свідчили б неможливість позивача з 30 березня 2024 року звернутися до нотаріуса або українського консульства для подачі заяви про прийняття спадщини. Вважає, що 6 місяців достатній термін щоб приїхати з Португалії до України і подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини особисто. Більше того, позивачка в судовому засіданні повідомила що онука ОСОБА_5 якій у 2023 році було 8 років, відвідувала школу з 8 години до 16 години, а з 17 години до 19 години дитячий гурток, що свідчить що дитина не потребувала постійного догляду позивача. Обставини поважності пропущення строку прийняття спадщини викладені в позовній заяві не свідчать про об`єктивність, непереборність, істотність існування труднощів для позивача що призвели до неможливості їй подання заяви про прийняття спадщини після смерті своєї матері. Судом першої інстанції безпідставно враховано пояснення свідків позивача, яким не повідомили про поважні причини пропущення строку прийняття спадщини ОСОБА_2 , всі обставини які вони повідомили суду грунтуються на розповідях позивача, а тому не можуть бути врахованими судом.
ОСОБА_2 та її представник – адвокат Мініх І.М. подали відзив на апеляційну скаргу, вказують що висновки суду є законними та обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, доводи апеляційної скарги є безпідставними. ОСОБА_2 з поважних причин пропустила строк для прийняття спадщини, а саме у зв`язку із хворобою онуки, оскільки за дитиною потрібен був цілодобовий догляд із системним введенням інсуліну кожні три години, приготуванням дієтичного харчування із підрахунком калорій, а батьки змушені були постійно працювати, щоб забезпечити придбання необхідних ліків. На похорон матері у березні 2024 року вона приїхати не встигла через тривалий шлях до України і необхідність залишатись біля онуки. Про наявність заповіту вона дізнались лише у жовтні 2025 року, однак маючи намір спадкувати за законом, вживала заходи для подання відповідної заяви до консульської установи, яка розташована у Лісабоні, що знаходиться на відстані близько 200 км від ОСОБА_6 . Для цього їй потрібно було витратити на дорогу більше п`яти годин, на які вона не могла залишити онуку. Крім того, вона не могла самостійно здійснити таку подорож через незнання мови та відсутність банківської картки, виключно якою здійснюється оплата консульського збору. Крім того, ОСОБА_1 також пропустила строк для прийняття спадщини і рішенням Старокостянтиінвського районного суду Хмельницької області від 11 вересня 2025 року їй було визначено додатковий строк тривалістю три місяці для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. 
Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Так судом встановлено, що ОСОБА_3 є матір`ю позивача ОСОБА_2 та відповідачки ОСОБА_1 .
07 липня 2023 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла відповідачу ОСОБА_1 1/3 частину земельної ділянки, кадастровий номер 6824286900:02:001:0119, площею 2,7652 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Решковецької сільської ради Старокостяинівського району Хмельницької області, а інші 2/3 частини даної земельної ділянки позивачці ОСОБА_2 . 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.
На час смерті місце проживання ОСОБА_3 було зареєстровано по АДРЕСА_1 і за даною адресою вона проживала одна.
У встановлений законом шестимісячний строк, позивач ОСОБА_2 та відповідачка ОСОБА_1 як спадкоємці першої черги за законом спадщину після смерті матері шляхом подання заяви нотаріусу не прийняли.
В зв`язку з цим ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .
Рішенням Старокостянтинівського районного суду від 11 вересня 2025 року у справі № 683/1936/25 визначено ОСОБА_1 додатковий строк три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 . Поважною причиною пропуску ОСОБА_1 строку на прийняття спадщини судом визнано її юридичну необізнаність щодо порядку та оформлення спадщини.
08 грудня 2025 року за заявою ОСОБА_1 приватним нотаріусом Хмельницького нотаріального округу Хмельницької області Мельник Л.П. заведено спадкову справу №84/2025 до майна померлої ОСОБА_3 
19 листопада 2025 року державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_7 в оформленні її спадкових прав після смерті матері ОСОБА_3 з підстав пропуску неї строку для подання заяви про прийняття спадщини.
З позовом до суду про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини звернувся 01 грудня 2025 року.
Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
У відповідності до норм ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
За нормами ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. 
За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду (постанови Верховного Суду від 11 липня 2022 року у справі № 650/48/20, від 27 квітня 2023 року у справі № 750/13008/21, від 14 лютого 2024 року у справі № 754/3327/22).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2024 року у справі №686/5757/23 зазначила, що якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини.
Суд першої інстанції визнав поважними причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини: перебування позивачки за межами України в Португалії, необхідність здійснення догляду за онукою в за межами України в Португалії, яка потребувала введення інсуліну кожні три години, неможливість здійснення такого догляду іншими особами, значна віддаленість консульської установи від місця перебування позивачки, незнання нею іноземної мови та відсутність банківської картки, виключно якою здійснюється оплата консульського збору.
Вказані обставини були об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для ОСОБА_8 , як спадкоємця, для подання заяви про прийняття спадщини.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.
Доводи апеляційної скарги що позивач належними доказами не довела поважність причин пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини слід відхилити, оскільки на думку колегії суддів позивач навела достатні, переконливі та належні докази неможливості подання нотаріусу відповідної заяви про прийняття спадщини після смерті матері, а саме перебування за кордоном в зв`язку з необхідністю догляду за хворою внучкою, незнання мови, відсутність банківської платіжної карти, що створювало об`єктивні труднощі та перешкоди для подачі вищевказаної заяви.
В свою чергу вищевказані доводи позивача апелянтом жодним чином не спростовано.
При цьому апеляційний суд приймає до уваги, що сама апелянт теж пропустила строк прийняття спадщини, хоча на час відкриття спадщини проживала в Україні і рішенням Старокостянтинівського районного суду від 11 вересня 2025 року у справі № 683/1936/25 визначено ОСОБА_1 додатковий строк три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , а поважною причиною пропуску ОСОБА_1 строку на прийняття спадщини судом визнано її юридичну необізнаність щодо порядку та оформлення спадщини.
В даному рішенні суд першої інстанції послався на те, що принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.
Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.
Суд врахував принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивачки в аспекті статті 6 Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
В зв`язку з цим колегія суддів вважає, що і при вирішенні даної цивільної справи слід застосувати такий же принцип пропорційності, оскільки обидві сторони пропустили строк для прийняття спадщини, вказали на певні причини пропуску такого строку і відмова позивачу в задоволенні її позову призведе до порушення балансу інтересів сторін та принципу пропорційності, задекларованому Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 08 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 13 липня 2026 року.

Суддя         А.М. Костенко

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк