ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" липня 2026 р. Справа№ 920/609/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Суліма В.В.
суддів: Коротун О.М. 
Майданевича А.Г. 

при секретарі судового засідання: Шевченко Н.А. 
за участю представників сторін:
від позивача: Коваль В.Б.;
від відповідача: Потоцький С.М.,
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокенергія»
на рішення Господарського суду Сумської області від 05.02.2026 (повний текст рішення складено16.02.2026)
у справі №920/609/25 (суддя Заєць С.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Біоенергія-Т»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокенергія»
про зобов`язання вчинити дії та стягнення 841 098, 17 грн, -

ВСТАНОВИВ: 

Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Біоенергія-Т» звернулося до Господарського суду Сумської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокенергія» в якому просить суд (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог): 
- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Брокенергія» протягом десяти днів з дати набрання рішенням суду законної сили, направити засобами поштового зв`язку Товариству з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Біоенергія – Т» у письмовій формі інформацію про обсяг заборгованості відповідних категорій споживачів за споживання ними теплової енергії за січень, лютий та березень 2023 року, вартість теплової енергії, що вироблена та продана відповідним категоріям споживачів у січні – березні 2023 року самим ТОВ «Брокенергія» та вартість природного газу, використаного ТОВ «Брокенергія» на таке виробництво у відповідних звітних періодах, станом на кожен місяць, починаючи з лютого 2023 року по 31 січня 2026 року включно;
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокенергія» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Біоенергія – Т» штрафні санкції за Договором купівлі-продажу теплової енергії №575 АБ/22 від 03.01.2023 в сумі 841 098,17 грн, а також стягнути судові витрати.
Рішенням Господарського суду Сумської області від 05.02.2026 у справі №920/609/25 позов задоволено повністю. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Брокенергія» протягом десяти днів з дати набрання рішенням суду законної сили, направити засобами поштового зв`язку Товариству з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Біоенергія – Т» у письмовій формі інформацію про обсяг заборгованості відповідних категорій споживачів за споживання ними теплової енергії за січень, лютий та березень 2023 року, вартість теплової енергії, що вироблена та продана відповідним категоріям споживачів у січні – березні 2023 року самим ТОВ «Брокенергія» та вартість природного газу, використаного ТОВ «Брокенергія» на таке виробництво у відповідних звітних періодах, станом на кожен місяць, починаючи з лютого 2023 року по 31 січня 2026 року включно. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокенергія» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Біоенергія-Т» 841 098, 17 грн штрафу, а також 12 515, 58 грн витрат зі сплати судового збору.
Не погоджуючись із вказаним рішенням місцевого господарського суду, Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокенергія» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 05.02.2026 у справі №920/609/25 скасувати прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимогу повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та наданим документам, свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права.
Скаржник зазначив, що Господарський суд Сумської області без винесення відповідної процесуальної ухвали, прийняв до розгляду заяву ТОВ «Нафтогаз Біоенергія-Т» про уточнення позовних вимог, чим порушив порядок передбачений ч. 1 ст. 235 ГПК України. Крім того, суд першої інстанції при розгляді заяви позивача про уточнення позовних вимог необгрунтовано та безпідставно не застосував норми процесуального права, передбачені ч. 4 ст. 46 ГПК України в частині процесуальних наслідків подання заявленої позивачем 30.01.2026 заяви після закриття підготовчого провадження, яке відбулося 23.10.2025.
Також, апелянт зазначає, що суд першої інстанції при вирішенні спору за письмовою заявою відповідача безпідставно не застосував строк позовної давності передбаченого ч. 6 ст. 232 ГҐК України у частині нарахування та стягнення штрафу у сумі 841 098, 17 грн за період невиконання зобов`язань січень-березень 2023 року.
До того ж апелянт вказує, що оскільки інформація про вартість природного газу, використаного ТОВ «Брокенергія» на таке виробництво у відповідних звітних періодах, станом на кожен місяць, починаючи з лютого 2023 по 31 січня 2026 була надана відповідачем після відкриття провадження у справі, тому провадження в зазначені частині підлягає закриттю, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.
Крім того, скаржник наголосив, що вимоги надавати інформацію станом на кожен місяць, починаючи з лютого 2023 року по 31 січня 2026 року включно є безпідставними так, як теплова енергія зі сторони ТОВ «Нафтогаз Біонергія - Т» постачалася лише у періоди січень 2023, лютий 2023 та березень 2023. Надання зі сторони ТОВ «Брокенергія» інформації про вартість природного
газу, у період з 01 квітня 2023 року використаного ТОВ «Брокенергія» на виробництво теплової енергії по 31 січня 2026 року є виключеним, так як теплова енергія зі сторони ТОВ «Нафтогаз Біонергія-Т» після 01.04.2023 по 31.01.2026 не вироблялась і не постачалась, договір не пролонгувався і новий не укладався, отже і вимога про надання інформації після 01.04.2023 є безпідставною.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.02.2026 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Сулім В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Майданевич А.Г., Коротун О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокенергія» та призначено до розгляду на 08.04.2026.
13.03.2026 від позивача до Північного апеляційного господарського суду надійщов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення – без змін.
Позивач наголошує, що доводи апеляційної скарги фактично не містять посилань апелянта на
порушення судом норм матеріального права та фактично зводяться до незгоди з висновками місцевого господарського суду стосовно оцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин та спрямовані на доведення необхідності переоцінки доказів і встановленні інших обставин.
На виконання ухвали суду позивачем було подано уточнення позовних вимог щодо визначення кінцевої дати періоду, впродовж якого позивач просить зобов`язати відповідача надати інформацію за договором, а не про збільшення періоду надання інформації, як зазначає апелянт, оскільки будь-якої кінцевої дати не було на момент подання позову та що відповідно не є, ані зміною предмету позову, ані його підстав, ані збільшенням розміру позовних вимог, тобто не є зміною матеріально-правової частини позову.
Крім того, у доводах апеляційного оскарження відповідач посилається на те, що у договорі купівлі-продажу теплової енергії від 03.01.2023 № 575 АБ/22 сторонами не було встановлено більший та/або менший, ніж шестимісячний строк для нарахування штрафних санкцій, а отже, станом на момент звернення ТОВ «Нафтогаз Біоенергія - Т» до суду, позивачем пропущений шестимісячний строк для нарахування штрафних санкцій, томуостанні не підлягають стягненню з відповідача в судовому порядку. Наведені доводи відповідача позивач вважає помилковими та не засновані на нормах чинного законодавства України з огляду на те, що відповідач помилково ототожнює поняття «строк нарахування штрафних санкції» та «строк позовної давності».
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2026 відкладено розгляд справи до 13.05.2026.
У зв`язку з тривалістю розгляду справ у попередніх судових засіданнях та оголошеною в м. Києві повітряною тривогою, судове засідання, призначене на 13.05.2026, не відбулося.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2026 розгляд справи призначено на 20.05.2026.
Судове засідання, призначене на 20.05.2026, не відбулося з технічних причин через збої в роботі підсистеми відеоконференцзв`язку, а також у зв`язку із затримкою розгляду попередніх справ.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2026 розгляд справи призначено на 03.06.2026.
У судовому засіданні 03.06.2026 оголошена перерва до 08.07.2026.
01.07.2026 від ТОВ «Нафтогаз Біоенергія-Т» до суду надійшли додаткові пояснення по справі, відповідно до яких останній зазначив, що умовами договору угоджено обов`язок відповідача надавати позивачу інформацію стосовно обсягу заборгованості відповідних категорій споживачів, тобто загальну інформацію, яка не містить будь-яких ідентифікуючих ознак кожного конкретного споживача, а тому не є інформацією з обмеженим доступом.
Представник позивача у судовому засіданні 08.07.2026 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив оскаржуване рішення залишити без змін.підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні 08.07.2026 підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, з огляду на викладені скаржником доводи та вимоги апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступного.
Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Як вірно встановлено судом першої інстанції, 03.01.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Біоенергія-Т» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Брокенергія» (покупець) укладено договір купівлі-продажу теплової енергії №575 АБ/22 (далі – договір).
Відповідно до п. 1.1. договору продавець зобов`язується продати покупцю теплову енергію (код за ДК 021:2015 код 09320000-8 «Пара, гаряча вода та пов`язана продукція»), надалі – «Теплова енергія», а Покупець зобов`язується її прийняти та оплатити продавцю за тарифами, встановленими у відповідності до чинного законодавства.
Пунктом 2.1. договору встановлено, що теплова енергія, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для надання послуг з постачання теплової енергії споживачам м. Охтирка.
Згідно з п.п. 3.1.1. та п.п. 3.1.8. договору покупець, зокрема зобов`язується: 
- приймати від продавця теплову енергію в обсязі згідно додатку №1 до договору та використовувати її для надання відповідних комунальних послуг кінцевим споживачам. При цьому, теплова енергія купується покупцем виключно за умови надання споживачам відповідних комунальних послуг;
- надавати продавцю інформацію про обсяг заборгованості відповідних категорій споживачів за споживання ними теплової енергії за відповідні звітні періоди у строки та порядку, передбачені у п.п.6.5.1. цього договору.
Тоді як відповідно до п.п. 4.2.3. договору продавець має право своєчасно отримувати плату за продану покупцю теплову енергію.
Обсяг теплової енергії, який буде продаватися продавцем покупцю за умовами цього договору, визначається згідно з розділом 5 цього договору та додатком № 1 до цього договору (п.6.2. договору).
Згідно з п. 6.3. договору ціна 1 Гкал. Теплової енергії визначається сторонами та за тарифами, встановленим у відповідності до чинного законодавства.
Орієнтовна загальна вартість договору складає: 136 438 378,36 гри, в т.ч. ПДВ 20%: 22 739 729,73 грн.
Загальна вартість проданої теплової енергії продавцем покупцю у відповідному розрахунковому періоді визначається на підставі актів приймання-передачі теплової енергії, складених за формою, що затверджена у додатку № 3 до договору, підписаних уповноваженими представниками сторін та відповідних тарифів на теплову енергію.
Пунктом 6.4. договору встановлено, що оплата за фактично придбану теплову енергію здійснюються покупцем продавцю шляхом перерахування вартості проданої теплової енергії у безготівковому порядку на підставі підписаних продавцем і покупцем актів приймання-передачі теплової енергії, складених за формою, що затверджена у додатку № 3 до договору та виставленого продавцем рахунку на оплату.
Водночас, у пункті 6.5. договору сторони дійшли згоди, що сплата загальної вартості проданої теплової енергії у відповідному розрахунковому періоді, яка є предметом цього договору, здійснюються покупцем наступним чином:
Покупець сплачує продавцю щомісячно протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з дати підписання сторонами щомісячного акту приймання-передачі теплової енергії вартість проданої теплової енергії пропорційно до отриманих покупцем коштів від відповідних категорій споживачів в оплату за споживання теплової енергії за відповідний звітний період зменшених на відповідну частку вартості теплової енергії, що вироблена та продана відповідним категоріям споживачів у відповідному звітному періоді самим покупцем.
З метою підтвердження обсягу коштів, отриманих від відповідних категорій споживачів в оплату за споживання теплової енергії за відповідні звітні періоди. Покупець щомісячно у строк до 30 (тридцятого) числа місяця наступного за відповідним звітним періодом надає продавцю у письмовій формі інформацію про обсяг заборгованості відповідних категорій споживачів за споживання ними теплової енергії за відповідні звітні періоди, вартість теплової енергії, що вироблена та продана відповідним категоріям споживачів у відповідних звітних періодах самим покупцем, та вартість природного газу, використаного покупцем на таке виробництво у відповідних звітних періодах.
Така інформація є підставою для проведення остаточних взаєморозрахунків між продавцем та покупцем за теплову енергію, придбану покупцем у продавця у попередніх розрахункових періодах.
При цьому сторони домовились, що при надходженні коштів на банківський рахунок покупця від відповідних категорій споживачів в оплату за споживання теплової енергії за відповідний звітний період, першочергово за рахунок таких коштів оплаті підлягають витрати Покупця на оплату природного газу, що використовувався покупцем на власне виробництво теплової енергії у відповідних звітних періодах. Такі витрати на оплату покупцем природного газу враховуються у зменшення оплати частки вартості теплової енергії, що вироблена та продана відповідним категоріям споживачів у відповідному звітному періоді самим покупцем (п.п. 6.5.1. договору).
Покупець сплачує продавцю залишок заборгованості за теплову енергію, придбану у продавця у попередніх розрахункових періодах, по мірі отримання коштів від відповідних категорій споживачів в оплату заборгованості за споживання теплової енергії за відповідні попередні звітні періоди, з урахуванням частки вартості теплової енергії, що вироблена та продана відповідним категоріям споживачів у відповідних попередніх звітних періодах самим покупцем. Строк оплати такої заборгованості повинен складати не більше 3 (трьох) робочих днів з дня надходження на рахунок покупця коштів від відповідних категорій споживачів в оплату заборгованості за споживання теплової енергії за відповідні попередні звітні періоди (п.п. 6.5.2. договору).
Сторонами складені та підписані наступні акти приймання-передачі теплової енергії:
- акт приймання-передачі теплової енергії у січні 2023 року від 31.01.2023, відповідно до якого в січні 2023 року ТОВ «Нафтогаз Біоенергія-Т» продало (надало), а ТОВ «Брокенергія» прийняло теплову енергію у кількості 2762,528220 Гкал вартість якої склала 5 134 538, 99 грн з ПДВ;
- акт приймання-передачі теплової енергії у лютому 2023 року від 28.02.2023, відповідно до якого в лютому 2023 року ТОВ «Нафтогаз Біоенергія-Т» продало (надало), а ТОВ «Брокенергія» прийняло теплову енергію у кількості 1194,95953 Гкал вартість якої складає 2 226 591, 08 грн з ПДВ;
- акт коригування приймання-передачі теплової енергії у лютому 2023 року від 31.03.2023, відповідно до якого в лютому 2023 року ТОВ «Нафтогаз Біоенергія-Т» продало (надало), а ТОВ «Брокенергія» прийняло теплову енергію у кількості 1184,462391 Гкал вартість якої складає 2 207 031, 56 грн з ПДВ;
- акт приймання-передачі теплової енергії в березні 2023 року від 31.03.2023, відповідно до якого в березні 2023 року ТОВ «Нафтогаз Біоенергія-Т» продало (надало), а ТОВ «Брокенергія» прийняло теплову енергію у кількості 577,146499 Гкал вартість якої складає 1 069 411, 14 грн з ПДВ.
21.12.2023 відповідачем на виконання умов договору перераховано на рахунок позивача грошові кошти в сумі 500 000, 00 з призначенням платежу: «часткова оплата, згідно дог. № 575АБ/22 від 03.01.2023 р. ПДВ 20% -83333,33 грн.», що підтверджується платіжною інструкцією № 1916 від 21.12.2023.
29.02.2024 відповідачем на виконання умов договору перераховано на рахунок позивача грошові кошти в сумі в сумі 569 411, 14 з призначенням платежу: «теплоенергія за березень 2023 р., зг. акту та дог. № 575АБ/22 від 03.01.2023 р. ПДВ 20% - 94901,86 грн.», що підтверджується платіжною інструкцією № 274 від 29.02.2024.
Водночас, як зазначає позивач, ТОВ «Брокенергія» в порушення умов спірного договору, зокрема п.п. 3.1.8., п.п. 6.5.1., жодного разу, ані самостійно, ані на неодноразові запити не надав ТОВ «Нафтогаз Біоенергія-Т» інформацію про обсяг заборгованості відповідних категорій споживачів за споживання ними теплової енергії за відповідні звітні періоди, вартість теплової енергії, що вироблена та продана відповідним категоріям споживачів у відповідних звітних періодах самим ТОВ «Брокенергія» та вартість природного газу, використаного «ідповідачем на таке виробництво у відповідних звітних періодах.
Так, 28.02.2023 та 27.03.2023 позивачем на адресу відповідача були направлені листи № 01/23-76 та № 03/23-102 щодо необхідності надати інформацію у письмовій формі про обсяг заборгованості відповідних категорій споживачів за споживання ними теплової енергії, вартість теплової енергії, що вироблена та продана відповідним категоріям споживачів самим ТОВ «Брокенергія» та вартість природного газу, використаного ТОВ «Брокенергія» на таке виробництво. Однак, у встановлений термін відповіді на вказані вище листи Позивача від Відповідача не надійшло.
28.06.2023 ТОВ «Нафтогаз Біоенергія-Т» на адресу ТОВ «Брокенергія» направлено претензію № 06/23167 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу теплової енергії від 03.01.2023 № 575 АБ/22, в якій, окрім іншого зазначено про ненадання інформації передбаченої підпунктом 6.5.1. договору. Разом з тим, вказана претензія, як і всі попередні листи-вимоги, залишені відповідачем без відповіді.
02.04.2025 ТОВ «Нафтогаз Біоенергія-Т» у черговий раз направило на адресу відповідача лист № 04/24-09 про надання інформації за договором купівлі-продажу теплової енергії від 03.01.2023 № 575 АБ/22, у якому повторно було наголошено на необхідності виконання свого обов`язку щодо надання інформації, передбаченої абзацом другим підпункту 6.5.1. договору, а саме:
- обсяг заборгованості перед покупцем відповідних категорій споживачів за споживання ними теплової енергії у січні, лютому та березні 2023 року, станом на кожен календарний місяць до дати цього листа включно, починаючи з 01.03.2024;
- вартості теплової енергії, що вироблена та продана відповідним категоріям споживачів у січні, лютому та березні 2023 року самим покупцем;
- вартості природного газу, використаного покупцем на таке виробництво у січні, лютому та березні 2023 року (звітні періоди). Відповідь на означений лист від відповідача на адресу позивача не надходила.
Як вказує позивач, невиконання відповідачем свого обов`язку щодо надання інформації, передбаченої абзацом 2 п.п. 6.5.1. договору позбавляє ТОВ «Нафтогаз Біоенергія-Т» можливості розрахувати обсяг заборгованості ТОВ «Брокенергія» та визначити час виникнення вказаної заборгованості за договором.
Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду з позовом з вимогою про зобов`язання відповідача протягом десяти днів з дати набрання рішенням суду законної сили, направити позивачу засобами поштового зв`язку у письмовій формі інформацію про обсяг заборгованості відповідних категорій споживачів за споживання ними теплової енергії за січень, лютий та березень 2023 року, вартість теплової енергії, що вироблена та продана відповідним категоріям споживачів у січні – березні 2023 року самим ТОВ «Брокенергія» та вартість природного газу, використаного ТОВ «Брокенергія» на таке виробництво у відповідних звітних періодах, станом на кожен місяць, починаючи з лютого 2023 року до 31.01.2026 року. Окрім цього, позивачем нараховано відповідачу 841 098, 17 грн штрафу, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов спірного договору купівлі-продажу теплової енергії від 03.01.2023 № 575 АБ/22.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частина 2 ст. 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу
Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Частиною першою статті 662 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Стаття 689 ЦК України передбачає, що покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 691 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до ст. 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.
Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 Цивільного кодексу України (ст. 663 ЦК України).
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).
Так, п.п. 3.1.8. договору передбачений обов`язок покупця надавати продавцю інформацію про обсяг заборгованості відповідних категорій споживачів за споживання ними теплової енергії за відповідні звітні періоди у строки та порядку, передбачені у п.п.6.5.1. цього договору.
Абзацом 2 підпункту 6.5.1. договору встановлено, що з метою підтвердження обсягу коштів, отриманих від відповідних категорій споживачів в оплату за споживання теплової енергії за відповідні звітні періоди. Покупець щомісячно у строк до 30 (тридцятого) числа місяця наступного за відповідним звітним періодом надає продавцю у письмовій формі інформацію про обсяг заборгованості відповідних категорій споживачів за споживання ними теплової енергії за відповідні звітні періоди, вартість теплової енергії, що вироблена та продана відповідним категоріям споживачів у відповідних звітних періодах самим покупцем, та вартість природного газу, використаного покупцем на таке виробництво у відповідних звітних періодах.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, предметом позову є зобов`язання надати інформацію, передбачену абзацом 2 п.п. 6.5.1. договору, обов`язок надавати яку відповідачем позивачу, передбачено п.п. 3.1.8. договору.
Матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується факт звернення позивача до відповідача з відповідними листами-запитами про надання інформації щодо обсягу заборгованості відповідних категорій споживачів за споживання ними теплової енергії за січень, лютий та березень 2023 року, вартості теплової енергії, що вироблена та продана відповідним категоріям споживачів у січні-березні 2023 року самим ТОВ «Брокенергія» та вартості природного газу, використаного ТОВ «Брокенергія» на таке виробництво у відповідних звітних періодах, станом на кожен місяць, починаючи з лютого 2023 року.
Тоді як, у матеріалах справи відсутні та відповідачем не надані суду у відповідності до вимог ст. 73, 74 ГПК України докази, які б свідчили про надання позивачу запитуваної інформації, передбаченої абзацом 2 підпункту 6.5.1. договору.
При цьому, твердження апелянта щодо неможливості надання позивачу інформації, встановленої абзацом 2 підпункту 6.5.1. договору, у зв`язку з тим, що така інформація про здійснення оплат за послугу з постачання теплової енергії споживачам безпосередньо стосується власників житлових/нежитлових приміщень якими є громадяни України, без згоди яких дана інформація не може бути надана третім особам є безпідставними.
Так, із системного аналізу приписів ст. 32 Конституції України, ст. 21 Закону України «Про інформацію» та ст.ст. 2, 5 Закону України «Про захист персональних даних», інформацією з обмеженим доступом (конфіденційною інформацією) є відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.
Абзацом другим та третім пп. 6.5.1. договору визначено, що з метою підтвердження обсягу коштів, отриманих від відповідних категорій споживачів в оплату за споживання теплової енергії за відповідні звітні періоди, відповідач ТОВ «Брокенергія» щомісячно у строк до 30 (тридцятого) числа місяця наступного за відповідним звітним періодом надає позивачу ТОВ «Нафтогаз Біоенергія - Т» у письмовій формі інформацію про обсяг заборгованості відповідних категорій споживачів за споживання ними теплової енергії за відповідні звітні періоди, вартість теплової енергії, що вироблена та продана відповідним категоріям споживачів у відповідних звітних періодах самим відповідачем ТОВ «Брокенергія» та вартість природного газу, використаного відповідачем на таке виробництво у відповідних звітних періодах.
Отже, умовами договору узгоджено обов`язок апелянта надавати позивачу інформацію стосовно обсягу заборгованості відповідних категорій споживачів, тобто загальну інформацію, яка не містить будь-яких ідентифікуючих ознак кожного конкретного споживача, а тому не є інформацією з обмеженим доступом в розумінні вищезазначених приписів закону.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на становлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Отже, умови договору, погоджені сторонами, у тому числі і зобов`язання, які умови такого договору визначають, повинні виконуватись сторонами належним чином.
Предметом позову у даній справі є зобов`язання надати інформацію, і до предмету доказування у даній справі відноситься наявність у позивача права на отримання відповідної інформації та, відповідно, наявність у відповідача обов`язку з надання такої інформації.
Таким чином, враховуючи наявність у ТОВ «Нафтогаз Біоенергія - Т» права на отримання відповідної інформації, встановленого пп. 6.5.1 договору, та невиконання ТОВ «Брокенергія» у добровільному порядку свого обов`язку, передбаченого зазначеним підпунктом договору, є підстави для примусового зобов`язання відповідача надати позивачу запитувану інформацію.
Заперечуючи проти позовних вимог апелянт зазначає, що вимоги надавати інформацію станом на кожен місяць, починаючи з лютого 2023 по 31 січня 2026 включно є безпідставними так, як теплова енергія зі сторони ТОВ «Нафтогаз Біоенергія Т» постачалася лише у періоди січень 2023, лютий 2023 та березень 2023.
Колегією суддів встановлено, що згідно із п. 6.5.1 договору ТОВ «Брокенергія» повинна надати інформацію про вартість природного газу, використаного відповідачем на виробництво у відповідних звітних періодах. Як вбачається із матеріалів справи, звітним періодом є січень – березень 2023.
При цьому, належних та допустимих доказів того, що теплова енергія виготовлялася і продавалася у період з 01.04.2023 сторонами суду не надавалися.
Враховуючи зазначене, вимоги позивача зобов`язати надати інформацію про вартість теплової енергії не тільки в часових межах поставленої теплової енергії з січня по березня 2023 року, а й після 01.04.2023 є безпідставними.
Щодо тверджень апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права під час прийняття до розгляду заяви про уточнення позовних вимог, то колегія суддів зазначає наступне.
Колегія суддів зазначає, що 30.01.2026 позивачем до суду першої інстанції була подана заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої було зазначено кінцеву дату періоду, впродовж якого відповідач зобов`язаний надати позивачу інформацію за договором.
Апелянт вказує, що Господарський суд Сумської області без винесення відповідної процесуальної ухвали, прийняв до розгляду заяву ТОВ «Нафтогаз Біоенергія-Т» про уточнення позовних вимог, чим порушив порядок передбачений ч. 1 ст. 235 ГПК України 
Водночас, колегія суддів зазначає, що Господарським процесуальним кодексом України не передбачено обов`язкове винесення окремої ухвали у разі прийняття до розгляду заяви про уточнення (збільшення/зменшення) позовних вимог.
Частиною 1 ст. 235 ГПК України взагалі зазначено, що ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Кодексом України з процедур банкрутства. 
Тому твердження скаржника, що судом першої інстанції порушенні норми ч. 1 ст. 235 ГПК України є безпідставними.
Водночас, колегія суддів погоджується із доводами апелянта, що в порушення ст. 182 ГПК України судом першої інстанції було прийнято до розгляду заяву про уточнення позовних вимог вже після закриття підготовчого провадження у справі.
Разом з тим, абзацом 2 ч. 2 ст. 277 ГПК України передбачено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Беручи до уваги зазначене, враховуючи те, що під час укладенням договору сторони дійшли згоди щодо всіх його істотних умов, зокрема щодо розділу 6 договору «Порядок розрахунків» (до положень якого належить абзац 2 підпункту 6.5.1. договору) та невиконання відповідачем у добровільному порядку свого обов`язку, передбаченого підпунктом 3.1.8. договору, колегія суддів приходить до висновку, що є правомірними та підлягають частковому задоволенню позовні вимоги про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокенергія» протягом десяти днів з дати набрання рішенням суду законної сили, направити засобами поштового зв`язку Товариству з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Біоенергія–Т» у письмовій формі інформацію про обсяг заборгованості відповідних категорій споживачів за споживання ними теплової енергії за січень, лютий та березень 2023 року, вартість теплової енергії, що вироблена та продана відповідним категоріям споживачів у січні – березні 2023 року самим ТОВ «Брокенергія» та вартість природного газу, використаного ТОВ «Брокенергія» на таке виробництво у відповідних звітних періодах, станом на кожен місяць.
Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з положеннями пункту 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (пункт 1 статті 549 ЦК України). Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
Згідно ст. 232 Господарського кодексу України (далі – ГК України) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), зарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Відповідно до п. 7.1. договору у випадку порушення cтороною зобов`язання, що виникає з цього договору, сторона несе відповідальність, визначену цим договором та (або) чинним в Україні законодавством.
Так, згідно з положеннями п.п. 7.3.4. договору покупець несе відповідальність, зокрема: у разі ненадання продавцю інформації про обсяг заборгованості відповідних категорій споживачів за споживання ними теплової енергії за відповідні звітні періоди у строки та порядку, що передбачені у п.п.6.5.1. цього договору, та/або надання недостовірної інформації тощо. Покупець сплачує продавцю штраф у розмірі 10 % (десять відсотків) від вартості теплової енергії у відповідному розрахунковому періоді (календарному місяці), за який не була надана відповідна інформація або була надана недостовірна інформація, за кожний випадок такого порушення.
Позивачем заявлено вимогу про стягнення на свою користь з відповідача штрафу у розмірі 10% від вартості теплової енергії у січні 2023 року, лютому 2023 року та березні 2023 року у сумі 841 098, 17 грн.
Заперечуючи проти вказаних позовних вимог, апелянт зазначає, що Господарським судом Сумської області безпідставно не застосовано строк позовної давності передбачений ч. 6 ст. 232 ГК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у частині нарахування та стягнення штрафу у сумі 841 098, 17 грн за період невиконаних зобов`язань січень-березень 2023 року.
Однак, колегія суддів не погоджується із вказаними запереченнями скаржника, оскільки останній помилково ототожнює поняття «строк нарахування штрафних санкцій» та «строк позовної давності».
Згідно з приписами ст.ст. 216-218 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій.
Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин.
Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.
Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 ГК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.
За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Тобто, пеня є видом штрафних санкції, яка передбачає період її нарахування, який, згідно до ч. 6 ст. 232 ГК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, тобто не пов`язана з періодом нарахування.
Отже, на відміну від пені, яка нараховується за кожен день прострочки, штраф не має періоду нарахування, тому посилання відповідача на сплив шестимісячного строку нарахування є необгрунтованим.
Колегія суддів перевіривши розрахунок штрафу здійснений позивачем, зазначає, що він є арифметично вірним, а тому позовні вимоги в частині стягнення штрафу у сумі 841 098, 17 грн. 
Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає інші посилання скаржників, викладені ними в апеляційних скаргах такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятих у справі рішень, наведені доводи скаржників не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.
Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що доводи скаржника про безпідставність вимог надавати інформацію станом на кожен місяць, по 31 січня 2026, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в апеляційному порядку, у зв`язку з чим оскаржене рішення суду підлягає зміні, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокенергія» – частковому задоволенню. 
Судовий збір, згідно до ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на апелянта.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 277 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд –

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокенергія» на рішення Господарського суду Сумської області від 05.02.2026 у справі № 920/609/25 задовольнити частково. 
2. Рішення Господарського суду Сумської області від 05.02.2026 у справі № 920/609/25 змінити в частині п. 2 резолютивної частини рішення.
3. Викласти п. 2 резолютивної частини рішення у наступній редакції:
«Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Брокенергія» (вул. Снайпера, буд. 13, м. Охтирка, Охтирський район, Сумська область, 42700, код ЄДРПОУ 40050036) протягом десяти днів з дати набрання рішенням суду законної сили, направити засобами поштового зв`язку Товариству з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Біоенергія – Т» (вул. Транспорта, 2Б, м. Охтирка, Охтирський район, Сумська область, 42700, код ЄДРПОУ 44689656) у письмовій формі інформацію про обсяг заборгованості відповідних категорій споживачів за споживання ними теплової енергії за січень, лютий та березень 2023 року, вартість теплової енергії, що вироблена та продана відповідним категоріям споживачів у січні – березні 2023 року самим ТОВ «Брокенергія» та вартість природного газу, використаного ТОВ «Брокенергія» на таке виробництво у відповідних звітних періодах, станом на кожен місяць».
4. В іншій частині рішення Господарського суду Сумської області від 05.02.2026 у справі № 920/609/25 залишити без змін.
5. Судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта. 
6. Матеріали справи № 920/609/25 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України. 

Головуючий суддя В.В. Сулім 

Судді О.М. Коротун

А.Г. Майданевич

Дата підписання 09.07.2026