Р І Ш Е Н Н Я (заочне)
Іменем України
 	610/3410/25 2/610/376/2026 15 липня 2026 року	

Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

судді: Стригуненка В.М.
за участю 
секретаря: Ворони І.О., 

розглянувши у місті Балаклія Ізюмського району Харківської області у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

в с т а н о в и в:

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 24.07.2024, укладеним між ТОВ "Споживчий центр" та ОСОБА_1 , яка становить 11047,27 гривень, а також судові витрати. 
Позов обґрунтований тим, що на підставі укладеного 24.07.2024 кредитного договору (оферти) № 24.07.2024 - 100002746 відповідачу було надано кредит у сумі 4500 грн, в порядку та на умовах, встановлених договором, із встановленими ним же порядком та строками погашенням кредиту. 
Проте, відповідач порушив умови договору, тому позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за договором.

Представник позивача просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 9).
Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання (перебування) (а.с. 35, 36), однак на пошту за отриманням судової повістки і в судове засідання не з`явився (а.с. 41-42), причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, поважності неявки не убачається.

Тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів і зважаючи на вжиті заходи для забезпечення участі відповідача у розгляді справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини.

24.07.2024 між ТОВ "Споживчий центр" і ОСОБА_1 укладено Кредитний договір (оферту) № 24.07.2024 - 100002746, що підтверджується: пропозицією про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта), заявкою кредитного договору, відповіддю позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору, інформаційним повідомленням позичальника, які були підписані відповідачем електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора Е717, що був відправлений відповідачу на його фінансовий номер телефону НОМЕР_1 , предметом якого стало надання кредиту на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконання обов`язків найманого працівника, в сумі 4500 грн на рахунок за реквізитами, строком на 84 дні, дата повернення кредиту 15.10.2024, з фіксованою процентною ставкою 1,35% за 1 день користування кредитом; розміром комісії, пов`язаної з наданням кредиту - 15% від суми кредиту, що дорівнює 675 грн та нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту; неустойкою - 45 грн за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання (а.с. 10-15, 16).
З урахуванням зазначених умов кредитного договору складено графік платежів (п. 9 Кредитного договору.

Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз'яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз'яснення логічно пов'язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію"). 
Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Частина 5 ст. 11 ЗУ "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Ст. 12 Закону визначає, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб'єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб'єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв'язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Підписавши вказаний кредитний договір одноразовим ідентифікатором, позичальник підтвердив, що йому надані та він отримав інформацію, зазначену в частині 2 статті 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", паспорт споживчого кредиту відповідно до Закону України "Про споживче кредитування", примірник цього договору.

Спосіб ідентифікації та верифікації споживача: отримання ідентифікаційних даних через систему BankID НБУ (а.с. 23).

Згідно із ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Отже, встановлено, що між ТОВ "Споживчий центр" та відповідачем укладено договір у формі електронного документу з підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними.

ТОВ "Споживчий центр" свої зобов'язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, що підтверджується довідкою № 71-2108 від 21.08.2025, наданої ТОВ "УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ" (далі ТОВ "УПР"), яке надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, для чого підприємство внесене в державний реєстр фінансових установ (свідоцтво серія ФК № 342 від 02.10.2012) та отримало Ліцензію НБУ № 3 від 11.11.2013, між ним та ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР"укладено договір на переказ коштів ФК-П-2024/01-2 від 04.01.2024, відповідно до якого 24.07.2024 о 21:14:46 год було успішно перераховано кошти у сумі 4500 грн на картку № НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua 462201258, призначення платежу: видача за договором кредиту № 24.07.2024-100002746 (а.с. 17, 18-22).

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Встановлено, що внаслідок невиконання умов кредитного договору у відповідача виникла заборгованість перед ТОВ "Споживчий центр", яка складає 11047 грн, з яких 4500 грн – заборгованість по тілу кредиту (основний борг); 4252,50 грн – заборгованість по процентам, які нараховані за період з 24.07.2024 по 15.10.2024, 44,77 грн комісія за надання кредиту, 2250 грн неустойка.
Викладене підтверджується довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором (а.с. 24).

Разом з цим, зі змісту позовної заяви та розрахунку заборгованості, наявного в матеріалах справи, убачається, що за порушення відповідачем строків виконання зобов`язання за кредитним договором позивачем було нараховано неустойку у розмірі 2250 грн.

При цьому відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит банком, позичальник звільняється, зокрема, від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", у зв`язку з військовою агресією РФ, в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний, якийпродовжується по теперішній час.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1  неустойки за прострочення останнім виконання грошового зобов`язання за кредитним договором задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. 
Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У відповідності до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором, що є порушенням законних прав та інтересів ТОВ "Споживчий центр", а тому відповідач повинен сплатити заборгованість за кредитним договором у розмірі 8797,27 грн:
oзаборгованість за тілом кредиту в сумі 4500 гривень, 
oзаборгованість по відсоткам за користування кредитом – 4252,50 гривні,
oзаборгованість за комісією за надання – 44,77 гривні.

Внаслідок часткового задоволення позову витрати зі сплати судового збору відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги банку задоволено на 79,63 %, то сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача в розмірі 1928,96 грн (79,63% від 2422,40 грн).

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України

у х в а л и в:

1)Позов задовольнити частково. 

2)Стягнути з  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" заборгованість за кредитним договором в сумі 8797,27 гривень.

3)В іншій частині позову відмовити.

4)Стягнути з  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" 1928,96гривень судового збору.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі протягом тридцяти днівз дня його проголошення апеляційної скарги. 
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр", місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133А, код ЄДРПОУ 37356833.
Відповідач:  ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 .

Суддя Стригуненко В.М.