Справа № 191/4457/26
Провадження № 2/191/2191/26 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

15 вересня 2026 року м. Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі :
головуючого судді – Гречка Ю.В.,
за участі секретаря – Глушко О.М.
згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:

До Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» обґрунтовані наступним.
07.04.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ "Авентус Україна" було укладено електронний договір №6542543 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 11000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , на строк до 360 днів, із датою повернення кредиту 01.04.2024 року.
Відповідно 1.5.1. Договору, стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору.
Пунктом 1.5.2. передбачено знижену процентну ставку, яка становить 1,393% в день та застосовується на наступних умовах. Якщо Споживач до 07.05.2023 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.
07.05.2023 року відповідач не здійснив оплату процентів згідно графіку платежу та не повернув тіло кредиту.
Позивачем нараховано проценти за 126 календарних днів ( 28.11.2023 – 01.04.2024_ в межах строку договору відповідно до наступного : 11000 грн. х 1,99% = 218,9 грн. х 126 календарних днів = 27581,40 грн.. 
Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед Первісним кредитором, відповідно до договору факторингу № 27.11/13-Ф, укладеного 27.11.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» і ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором у розмірі. Заборгованість за кредитом відповідача склала : сума кредиту : 11000 грн., сума процентів за користування кредитом – 3677,52 грн., всього 14677,52 грн..
Рішенням №251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал».
Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 11000 грн. – тіло кредиту, 3677,52 грн. – нараховані проценти, 27581,40 грн. – нараховані проценти за 126 календарних днів, а всього – 42258,92 грн..
Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 42258,92 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2662,40 грн., та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн.. 
Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак при зверненні до суду з даною позовною заявою просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, хоча про день та час судового розгляду був належним чином повідомлений, що підтверджується довідкою про доставку повідомлення у додаток «Viber» та довідкою про доставку електронного листа.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов : відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Частиною 4 ст.223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За змістом частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що 07.04.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 був укладений договір №6542543.
Згідно п. 1.1 Договору, укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток "CreditPlus". Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому, Споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства.
Сума кредиту складає : 11000,00 грн.. Тип кредиту – кредит. Строк кредиту – 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів. ( п.1.3, 1.4 Договору).
Пунктом 1.5, п.п. 1.5.1, 1.5.2 Договору передбачено, що Тип процентної ставки – фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору; Знижена процентна ставка 1,393 % в день та застосовується відповідно до умов договору.
Згідно п.2.1 Договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .
Пунктами 1.6, 1.7, 1.8 Договору передбачено, що мета отримання кредиту : споживчі (особисті) потреби. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає : за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 29653,85% річних. За стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 18172,04% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає : за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 89804,00 грн., за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 87833,90 грн..
Вказаний договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором «С6023».
Таким чином, підписавши вказаний договір, відповідач добровільно погодився на визначені у ньому умови кредитування, взяв на себе відповідні зобов`язання.
Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача відбулось через платіжну систему, на підставі укладеного договору № 160222-1 від 16.02.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Пейтек Україна», що є підтвердженням виконання позивачем обов`язків щодо передачі коштів в сумі 11000,00 грн. відповідачу згідно договору про надання споживчого кредиту №6542543 від 07.04.2023 року. 
Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 13.08.2026 року, на ім1я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 . По рахунку № НОМЕР_2 було зарахування коштів на суму 11000 грн. за період 07.04.2023-07.04.2023 року. 
27.11.2023 року між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та ТОВ «Авентус Україна» був укладений Договір факторингу №27.11/23-Ф, відповідно до п.1.1 якого передбачено, що за цим Договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.
Згідно платіжних інструкцій №1809,1810,1811 від 01.12.2023 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» здійснило оплату за договором факторингу №27-11/23-Ф від 27.11.2023 року на користь ТОВ «Авентус Україна».
З реєстру боржників від 27.11.2023 року вбачається, що відповідач – ОСОБА_1 значиться під №4761 згідно кредитного договору №6542543 від 27.11.2023 року на суму 14677,52 грн..
Згідно розрахунків заборгованості, заборгованість відповідача становить 42258,92 грн., яка складається з : сума кредиту : 11000 грн., сума процентів за користування кредитом – 3677,52 грн., сума нарахованих процентів за користування грошовими коштами - 27581,40 грн..
Правовими нормами ст.ст.526, 527 і 530 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином та у встановлений термін. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
Відповідно до положень ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), в листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У ч.1 ст.1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У ст.3 указаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом ч.ч.3, 4, 6 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч.12 ст.11 цього Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Правовими нормами ст.12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Договір про надання споживчого кредиту №6542543 від 07.04.2023 року, що укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна», а також Договір факторингу №27-11/23-Ф від 27.11.2023 року, який укладений між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та ТОВ «Авентус Україна», відповідачем не оспорені, в установленому законом порядку недійсними не визнані, а тому в силу положень ст.204 ЦК України указані договори підлягають до виконання.
За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за вказаним кредитним договором є належним позивачем.
Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 11000,00 грн., а також проценти за користування кредитом в сумі 3677,52 грн. ґрунтуються на законі та умовах договору, а тому підлягають задоволенню.
Разом з тим, вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача заборгованості за процентами в загальному розмірі 27581,40 грн., суд дійшов наступного висновку.
Пунктом 6 статті 3 ЦК України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
За правилами ч.2 ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.
Відповідно до частини 3 статті 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з положеннями статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
За змістом положень статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. При цьому, частина 4 статті 18 Закону не містить застереження щодо незастосування зазначених положень пункту 5 частини 3 цієї статті до умови договорів про надання споживчого кредиту.
Частинами 5 та 7 статті 18 Закону передбачено, що якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.
Аналіз указаних норм дає підстави для висновку про те, що нарахований позивачем розмір відсотків є несправедливим.
Суд вважає, що зазначений позивачем у позові розмір відсотків порушує принцип рівності сторін договору, учасником якого є відповідач як споживач, тим самим порушує його права споживача, тому вимога позивача про стягнення цієї суми заборгованості за відсотками, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим п.6 ст.3, ч.3 ст.509 та ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, є несправедливо непомірним тягарем для відповідача та джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків позивачем, а наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення як засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання.
З огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту.
Як зауважував Конституційний Суд України, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).
У цьому рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами.
При цьому, суд вважає релевантним посилання на вказане рішення Конституційного суду при вирішенні питання про розмір відсотків за порушення відповідачем грошового зобов`язання.
Враховуючи наведене, при вирішенні питання щодо стягнення відсотків, суд, встановивши співрозмірність нарахованих відсотків невиконаному зобов`язанню відповідача та врахуючи інтереси обох сторін, з огляду на необхідність беззаперечного дотримання принципів справедливості, добросовісності і розумності, вважає, що належить зменшити розмір відсотків до розміру 11000,00 грн., який на переконання суду буде справедливим, забезпечить розумний баланс інтересів сторін та є адекватним у розрізі конкретних правовідносин.
Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
З матеріалів справи вбачається, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Крім того, позивачем заявлено клопотання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн., які позивач поніс у зв`язку з розглядом цієї справи та які вважає судовими витратами в цій цивільній справі.
Згідно пункту 4 частини першої статті 3 Закону № 266/94-ВР у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги.
Суду повинні бути надані на підтвердження понесених витрат на правову допомогу договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.
Представником позивача надано суду на підтвердження витрат на правову допомогу копії: договору про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024 року, який був укладений між ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім М.М.; ордеру про надання правничої допомоги ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» адвокатом Столітнім М.М.; акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору №10/12-2024 від 10.12.2024 року та рахунку на оплату №1878-27/04-2026 від 27.04.2026 року, згідно яких загальна вартість наданих адвокатом позивачеві послуг, які були сплачені позивачем адвокату, становить 10000,00 грн.
Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно постанови ВС від 13 березня 2025 у справі №275/150/22 суд не має права вирішувати питання про зменшення суми витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи та за відсутності обґрунтованих заперечень, а матеріали справи на час вирішення спору по суті не містили заперечень відповідача.
Однак, згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору та витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 7693,97 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.509, 526, 549, 610, 611, 626, 629, 1050, 1054 Цивільного Кодексу України, ст. 2, 10, 11, 12, 13, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП : НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (код ЄДРПОУ: 44559822, місцезнаходження: 03045, м. Київ, вул. Набережна-Корчуватська,27, прим.2) заборгованість за кредитним договором № 6542543 від 07.04.2023 року в розмірі 25677 ( двадцять п`ять тисяч шістсот сімдесят сім) гривень 52 копійки, яка складається з : 
- сума кредиту : 11000 грн., 
- сума процентів за користування кредитом – 3677,52 грн., 
- сума нарахованих процентів за користування грошовими коштами - 11000,00 грн..
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП : НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (код ЄДРПОУ: 44559822, місцезнаходження: 03045, м. Київ, вул. Набережна-Корчуватська,27, прим.2) судові витрати по сплаті судового збору та витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 7693 ( сім тисяч шістсот дев`яносто три) гривні 97 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя | | Ю. В. Гречко