Справа № 683/1259/26
2/683/1166/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 року м. Старокостянтинів
Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Завадської О.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,
встановив:

У квітні 2026 року товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» (надалі ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС») звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 (надалі відповідач/позичальник) про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту №4316296 від 21 грудня 2020 року в розмірі 77842,35 грн, судового збору в розмірі 2662,40 грн, витрат на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21 грудня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» (надалі ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ») та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту №4316296 із використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, який було надіслано на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладанні кредитного договору.
Відповідачка за вказаним договором отримала кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 12000,00 грн та зобов`язалась сплатити кредитодавцю суму кредиту та проценти за користування кредитом, неустойку (пеню, штраф), яка може нараховуватися у випадку порушення позичальником умов цього договору, а також комісії банків емітентів платіжних карт, які використовує позичальник.
Відповідно до умов кредитного договору, у якості підтвердження підписання договору (вчинення електронного правочину), надання кредиту позичальнику надсилаються кошти та електронне повідомлення, в якому зазначається інформація про кредитодавця, основна сума кредиту, процентні ставки та міститься активне посилання на Правила, якими регламентуються порядок надання паперових копій електронних документів (за необхідності) та інші аспекти виконання вимог ч. 11 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Правила надання кредиту ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» розміщені на сайті кредитодавця URL: https://alexcredit.ua за посиланням URL: https://alexcredit.ua /umovi.
29 жовтня 2025 року між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та товариством з обмеженою відповідальністю «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» (надалі ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ») укладено договір факторингу №29/10-2025, відповідно до якого ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» відступило на користь ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про надання кредиту №4316296 від 21 грудня 2020 року.
31 жовтня 2025 року між ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» та ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» укладено договір факторингу №ДФ-31102025, відповідно до якого ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» відступило право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС», в тому числі за договором про надання кредиту №4316296 від 21 грудня 2020 року.
Відповідачкою не виконані належним чином кредитні зобов`язання, у зв`язку із чим сума боргу за кредитним договором №4316296 становить 77842,35, з яких: 11500,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 66342,35 грн заборгованість за відсотками.
Провадження по справі було відкрито у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано строк учасникам справи для подання заяв по суті.
Сторони відповідно до вимог статей 128, 130 ЦПК України належним чином повідомлені про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, заяв по суті не подавали, клопотань не заявляли. 
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Суд вважає за можливе, відповідно до ч. 8 ст.279 ЦПК України, розглянути справу за наявними в матеріалах доказами.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про наступне.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 21 грудня 2020 року між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту №4316296. Позичальником підписано кредитний договір за допомогою одноразового ідентифікатора PS4316296, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит на інші споживчі цілі (вирішення власних фінансових питань) без додаткового забезпечення у тимчасове, строкове, платне користування, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у відповідності до умов Договору. Кредит надається в національній грошовій одиниці України – гривні (п. 1.2. договору).
Відповідно до умов даного договору, сума кредиту складає 12000,00 грн, який надається позичальнику у безготівковій формі шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника (п.п. 1.3., 1.4. договору).
Строк дії договору встановлюється з дати укладення договору 21 грудня 2020 року до кінцевої дати виконання договору 14 липня 2021 року (включно). Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору, у тому числі сплати заборгованості. Якщо позичальник виконає зобов`язання/сплатить заборгованість за договором до кінцевої дати виконання договору, договір припиняє дію з дати повернення/погашення кредиту. Датою укладення договору є дата підписання договору (акцептування позичальником оферти кредитодавця) та надання кредиту позичальнику. За загальними умовами кредитування 205 днів, у тому числі базовий період 25 днів, спеціальний період 180 днів (п.п. 3.1., 3.2. договору, п. 3 паспорту споживчого кредиту).
За загальними умовами кредитування 205 днів, у тому числі базовий період 25 днів, спеціальний період 180 днів.
Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у наступному порядку.
У випадку користування кредитом менше ніж 5 календарних днів, позичальник сплачує фіксовану суму процентів за користування кредитом, яка складає 5,10% від визначеної в п. 1.3. цього договору суми кредиту.
Ставки нарахування процентів за користування кредитом за загальними умовами кредитування при укладенні договору: в базовий період протягом 25 календарних днів з 21 грудня 2020 року до 15 січня 2021 року (включно) у розмірі 1,02 % за один день користування кредитом (акційна процентна ставка); в спеціальний період протягом 180 календарних днів з 16 січня 2021 року до 14 липня 2021 року (включно) у розмірі 3% за один день користування кредитом (спеціальна процентна ставка).
Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні загальних умов кредитування складає 15065,40 грн.
У випадку подовження позичальником базового періоду, строку дії договору та зміни кінцевої дати виконання договору, проценти за користування кредитом нараховуються протягом подовженого базового періоду у розмірі 1,02% за один день користування кредитом (базова процентна ставка).
В спеціальний період, з дати закінчення подовженого базового періоду та до спливу кінцевої дати виконання договору (включно), Проценти за користування кредитом нараховуються у розмірі 3% за один день користування кредитом (спеціальна процентна ставка) (п. 1.7. – 1.7.3. договору).
Згідно п. 4 паспорту споживчого кредиту процентна ставка, відсотків річних за загальними умовами кредитування: 1) до 15 січня 2021 року – 372,30 % річних; до 14 липня 2021 року – 1095,00 % річних. Тип процентної ставки – фіксована для кожного періоду, за загальними умовами кредитування: 1) до 15 січня 2021 року -1,02 %; до 14 липня 2021року – 3 %. Загальні витрати за кредитом за загальними умовами кредитування 3065,40 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 15065,40 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за загальними умовами кредитування: 1) до 15 січня 2021 року – 372,30 % річних; 2) до 14 липня 2021 року – 1095,00 % річних.
Відповідно до п. 9.1 договору внесення змін та доповнень до цього договору здійснюється за згодою сторін шляхом укладення між сторонами додаткових угод до цього договору в порядку, встановленому розділом 5 Правил. Кредитодавець надсилає примірник додаткової угоди позичальнику після її укладення на адресу електронної пошти, зазначеної останнім при оформленні заявки та/або в особистий кабінет позичальника. Примірник вважається отриманим позичальником з дати його направлення на зазначену останнім в заявці адресу електронної пошти, чи в інший спосіб, що дає змогу встановити дату відправлення. Всі додаткові угоди та додатки до цього договору є його невід`ємною частиною.
Згідно довідки ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС» від 02 листопада 2024 року на підставі договору з ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» 21 грудня 2021 року надано послугу з переказу грошових коштів в сумі 12000,00 грн на номер карти 5168742732637982, призначення платежу transfer_funds, номер в системі FONDI 331093664, номер операції 64925817846970655980840644873229.
29 жовтня 2025 року між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ укладено договір факторингу №29/10-2025, відповідно до якого ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» зобов`язується відступити на користь ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» зобов`язується прийняти такі права вимоги та сплатити ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» ціну придбання за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб.
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №АК-29/10-2025 від 29 жовтня 2025 року та акту прийому-передачі документів за договором факторингу №ДФ-29/10-2025 від 29 жовтня 2025 року ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» відступлено право вимоги до ОСОБА_1 за договором про надання кредиту №4316296 від 21 грудня 2020 року, сума заборгованості по якому становить 77842,35, з яких: 11500,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 66342,35 грн заборгованість за відсотками.
31 жовтня 2025 року між ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» та ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» укладено договір факторингу №ДФ-31102025, відповідно до якого ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» зобов`язується відступити на користь ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» зобов`язується прийняти такі права вимоги та сплатити ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» ціну придбання за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб.
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №ДФ-31102025 від 31 жовтня 2025 року та акту прийому-передачі документів за договором факторингу №ДФ-31102025 від 31 жовтня 2025 року ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» відступлено право вимоги до ОСОБА_1 за договором про надання кредиту №4316296 від 21 грудня 2020 року, сума заборгованості по якому становить 77842,35, з яких: 11500,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 66342,35 грн заборгованість за відсотками.
Відповідно до детального (щоденного) розрахунку заборгованості за договором про надання кредиту №4316296 від 21 грудня 2020 року станом на 29 жовтня 2025 року сума заборгованості відповідача складає 77842,35 грн, з яких: - залишок суми кредиту 11500,00 грн; - залишок процентів за користування кредитом 66342,35 грн. При цьому всього сплачено грошових коштів 22385,20 грн, сплачено суму кредиту 500,00 грн, нараховано процентів за користування кредитом 8727,55 грн, сплачені проценти за користування кредитом 21385,20 грн, нарахована плата за продовження строку 500,00 грн, сплачена плата за продовження строку 500,00 грн.
Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).
Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону).
Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 травня 2021 року у справі №761/35556/14 зроблено висновок, що «невід`ємною складовою правильної правової кваліфікації судами спірних договірних відносин є визначення правової природи договору, який є основою їх виникнення. Виходячи зі змісту статті 640 ЦК України, залежно від моменту виникнення цивільних прав і обов`язків у сторін договору, законодавець розрізняє договори консенсуальні і реальні. Консенсуальний договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Щодо реальних договорів, для укладення яких, крім згоди сторін, вимагається передання майна або вчинення іншої дії, частина друга статті 640 ЦК України передбачає правило, за яким договір вважається укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України кредитний договір – це договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір за своєю юридичною природою є консенсуальним».
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною 1 статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
В силу статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.
Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1ст. 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Такий договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами.
Сторони вправі укласти кредитний договір у електронній формі шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Цей договір скріплюється електронним підписом сторін і прирівнюється до письмового договору.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Зобов`язання має виконуватися належним чином, у тому числі відповідно до умов договору та вимог закону.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
У справі встановлено, що 21 грудня 2020 року між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту №4316296. Позичальником підписано кредитний договір за допомогою одноразового ідентифікатора PS4316296.
Отже, сторони у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема, щодо розміру кредитного ліміту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо.
На виконання умов кредитного договору ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» перерахувало грошові кошти в розмірі 12000,00 грн на поточний рахунок ОСОБА_1 на картковий рахунок № НОМЕР_1 , що підтверджується копією довідки ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС» від 02 листопада 2024 року. Крім того, з детального розрахунку заборгованості вбачається часткове погашення відповідачкою кредитної заборгованості.
Після закінчення строку кредитування (14 липня 2021 року) ОСОБА_1 не повернула кредит і не сплатила проценти за користування кредитом.
Матеріали справи містять договори факторингу з відповідними додатками, які об`єктивно вказують на те, що позивач набув за плату право грошової вимоги до відповідачки за цим кредитним договором. Ці договори є дійсними та виконаними.
Щодо розміру кредитної заборгованості.
Статтею 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
Відповідно до статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Із положень частини другої статті 625 ЦК України слідує, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
У зобов`язальних правовідносинах права та інтереси кредитора забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання.
Як встановлено з матеріалів справи, строк кредитування за договором про надання кредиту №4316296 від 21 грудня 2021 року був погоджений сторонами до 14 липня 2021 року (п. 3.1. договору).
Аналізуючи положення п. 9.1. договору договір продовжується шляхом підписання додаткової угоди у порядку підписання договорів, передбачених розділом 5 цих правил.
Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту, матеріали справи не містять.
Крім того, додаткової угоди щодо продовження узгодженого строку дії договору після 14 липня 2021 року і на який термін матеріали справи не містять, позивачем не надано їх суду.
Правила надання кредиту позивачем суду не надано, невідомо чи вони були підписані відповідачкою, чи були їй зрозумілі, чи ознайомилась вона з ними та чи погодилась з ними, підписуючи кредитний договір. До того ж Правила не можуть регулювати спірні правовідносини.
Такі висновки ґрунтуються на правових позиціях, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17.
ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» просить стягнути з ОСОБА_1 за договором про надання кредиту №4316296 від 21 грудня 2021 року проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку.
На день закінчення строку кредитування 14 липня 2021 року розмір заборгованості: 11500,00 грн – за тілом кредиту; 27132,90 грн – нараховано заборгованість за відсотками. При цьому всього сплачено грошових коштів 22385,20 грн, з яких сплачено суму кредиту 500,00 грн, сплачені проценти за користування кредитом 21385,20 грн, сплачена плата за продовження строку 500,00 грн. Таким чином, з врахуванням сплачених грошових коштів в розмірі 22385,20 грн, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 15747,70 грн, з яких: 11500,00 грн – заборгованості за тілом кредиту; 4247,70 грн (27132,90 грн – (22385,20 грн – 500,00 грн)) – заборгованість за відсотками.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позову пропорційно задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позовні вимоги задоволено на 20,23 % (15747,70 х 100 / 77842,35), то на користь позивача з відповідачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 538,60 грн (2662,40 х 20,23 / 100) та 1213,80 грн (6000,00 х 20,23 / 100).
Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд –

ухвалив:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» (місце знаходження: 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1, ЄДРПОУ 43657029) заборгованість за договором про надання кредиту №4316296 від 21 грудня 2020 року в розмірі 15747,70 грн, з яких: 11500,00 грн – заборгованості за тілом кредиту; 4247,70 грн – заборгованість за відсотками.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» (місце знаходження: 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1, ЄДРПОУ 43657029) судовий збір в розмірі 538,60 грн.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» (місце знаходження: 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1, ЄДРПОУ 43657029) витрати на правничу допомогу в розмірі 1213,80 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи:
позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС», місце знаходження: 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1, ЄДРПОУ 43657029;
відповідачка: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя