ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, 21018, тел./факс (0432)55-80-00, (0432)55-80-06 E-mail: inbox@vn.arbitr.gov.ua 
___________________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2026 р. Cправа № 902/681/26  

Господарський суд Вінницької області у складі судді Шамшуріної Марії Вікторівни, за участю секретаря судового засідання Ткачука В.О.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи 
за позовом Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк", 04070, місто Київ, вулиця Андріївська, будинок 4, ідентифікаційний код юридичної особи 14282829
до ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 
про стягнення 107 573,25 гривень
за участю представників:
від позивача, адвокат Лесечко М.В., згідно довіреності
відповідач, не з`явився

В С Т А Н О В И В: 
До Господарського суду Вінницької області 21.05.2026 надійшла позовна заява № б/н від 20.05.2026 (вх. № 750/26 від 21.05.2026) Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" до Рабюка Сергія Миколайовича про стягнення заборгованості за кредитним договором "Кредит "все БІЗНЕС" № 752893955644 від 10.06.2025 року станом на 14.05.2026 включно в розмірі 107 573,25 грн., з яких 102 386,20 гривень за сумою кредиту (тіло), включаючи прострочену заборгованість за сумою кредиту в розмірі 19 052,83 гривень та строкову заборгованість за сумою кредиту в розмірі 83 333,37 гривень та 5 187,05 гривень простроченої заборгованості за комісією.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.05.2026 року справу №902/681/26 розподілено судді Шамшуріній М.В.
21.05.2026 до суду від Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" надійшло клопотання № б/н від 21.05.2026 (вх. № 01-30/5216/26 від 21.05.2026) про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою від 22.05.2026 судом прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 902/681/26 за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 18 червня 2026 року о 10:30 год.
У судовому засіданні 18.06.2026 року судом постановлено ухвалу про відкладення судового засідання з розгляду справи №902/681/26 по суті на 15:00 год. 02.07.2026 року, яку занесено до протоколу судового засідання.
На визначену судом дату (02.07.2026) з`явився представник позивача. Відповідача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином ухвалою суду від 18.06.2025, яку було надіслано за адресою місцезнаходження відповідача згідно відомостей з Єдиного державного демографічого реєстру. 
Положеннями частини 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Направлення судом ухвали рекомендованою кореспонденцією на чинну адресу учасника є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання кореспонденції адресатом перебуває поза межами контролю суду. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Верховного Суду від 18.03.2021 по справі №911/3142/19 та від 11.07.2024 по справі № 903/237/23.
Судом також здійснено повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України про судове засіданні у справі № 902/681/26, в якій відповідачем є Рабюк Сергій Миколайович.
Згідно частини 4 статті 122 ГПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Відзиву відповідачем до суду не надано, будь-яких заяв, клопотань не надходило.
За приписами частини 2 статті 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.
Частиною 1 статті 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно пункту 1 частини 3 статті 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.
Приймаючи до уваги, що відповідно до вимог статті 242 ГПК України учасників справи було належним чином повідомлено про судове засідання у справі та на засадах відкритості і гласності судового процесу учасникам справи створено всі необхідні умови для захисту їх прав та охоронюваних законом інтересів, а відповідач у свою чергу не скористався наданим йому правом участі у розгляді справи і його неявка у судове засідання не є перешкодою для розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача.
Представник позивача позов підтримав з урахуванням заяви про закриття провадження у справі у частині погашеної відповідачем суми заборгованості, пояснив, що часткова сплата боргу зарахована в рахунок сплати боргу з комісії та залишок в рахунок боргу за кредитом та просив решту позовних вимог задовольнити.
За наслідками розгляду справи, суд оголосив про перехід до стадії ухвалення рішення та час проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду.
На оголошення вступної та резолютивної частин рішення сторони не з`явилися, у зв`язку з чим вступна та резолютивна частина рішення долучена до матеріалів справи без її проголошення.

Суть спору: 
Акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк" звернулося до суду з позовом до Рабюка Сергія Миколайовича про стягнення 107573,25 гривень заборгованості, з яких 102 386,20 гривень за сумою кредиту (тіло), включаючи прострочену заборгованість за сумою кредиту в розмірі 19 052,83 гривень та строкову заборгованість за сумою кредиту в розмірі 83 333,37 гривень та 5 187,05 гривень простроченої заборгованості за комісією.
На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 10.06.2025 року між Акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний Банк " та фізичною особою - підприємцем Рабюком Сергієм Миколайовичем було укладено кредитний договір № 752893955644.
На підставі укладеного кредитного договору позивачем було перераховано на поточний рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 120 000,00 гривень.
ФОП Рабюк С.М. виконав свої договірні зобов`язання частково із порушенням строків повернення кредиту та сплати інших платежів. 
У зв`язку із порушенням Рабюком С.М. своїх договірних зобов`язань позивачем направлено відповідачу вимогу щодо виконання зобов`язання за кредитним договором № 752893955644 від 10.06.2025 року.
Неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором стало підставою для звернення позивача із позовом до суду про стягнення 107573,25 гривень заборгованості у примусовому порядку.
Позивач зауважив, що відповідно до інформації з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, ФОП Рабюк С.М., припинив свою підприємницьку діяльність, разом з тим статтею 52 ЦК України передбачено, що фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.
На підставі вищевикладеного, Акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк" звернулося до суду з цим позовом до Рабюка С.М. як до фізичної особи.
Відповідач своїм процесуальним правом надання відзиву на позов не скористався, будь-яких заяв, клопотань або заперечень по суті заявлених вимог за час розгляду справи не заявляв.
Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
10 червня 2025 року між Акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний Банк" (далі - позивач, банк, кредитор) та фізичною особою-підприємцем Рабюком Сергієм Миколайовичем (далі - відповідач, клієнт, позичальник) за допомогою електронного підпису був укладений кредитний договір “кредит “всеБІЗНЕС” № 752893955644 відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути банку кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені договором та типовими умовами (далі - кредитний договір, договір) (т. 1 а.с. 14-27).
Згідно з пунктом 1.1.8 договору термін "типові умови" використовується в цьому договорі в наступному значенні: типові умови кредитування в рамках кредитного договору "Кредит "всеБІЗНЕС", укладеного в системі інтернет-банкінг ПУМБ Digital Business Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк", що розміщується на інтернет сайті банка (за електронною адресою: https://www.pumb.ua/) та є невід`ємною частиною договору.
За змістом пунктів 1.1.1., 1.1.2., 1.1.3., 1.1.4.2., 1.1.4.3. кредитного договору банк надав фізичній особі - підприємцю Рабюку Сергію Миколайовичу кредит в сумі 120 000,00 гривень на строк до 10 червня 2028 року, з відсотковою ставкою 0,00001% річних та щомісячною сплатою комісії за обслуговування кредиту у розмір 2% за один місяць користування кредитом, з щомісячною сплатою частини кредиту згідно з графіком платежів, визначених п. 1.4 кредитного договору в сумі 5733,33 гривень.
Згідно пункту 1.4 кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити плату за кредит в розмірах та строки, зазначені в наведеному графіку платежів.
Пунктом 5.1. договору визначено, що цей договір складається з даного документа та Типових умов. З моменту укладення договору Типові умови стають його невід`ємною частиною. Банк має право в будь-який час вносити зміни до Типових умов, повідомляючи про це позичальника як передбачено Типовими умовами. Підписанням договору позичальник підтверджує своє ознайомлення та повну, безумовну і остаточну згоду з договором та Типовими умовами, умови договору та Типових умов позичальнику відомі та зрозумілі укладаючи договір, позичальник приймає на себе всі обов`язки та набуває всіх прав, передбачених Типовими умовами стосовно позичальника, рівно як і банк бере на себе всі обов`язки та набуває всіх прав, передбачених Типовими умовами стосовно банку.
Відповідно до пункту 5.2. договору у всіх випадках, не передбачених договором, сторони керуються положеннями Типових умов та законодавством. В разі наявності будь-яких протиріч та/або невідповідностей між Типовими умовами та положеннями договору, такі положення договору мають пріоритет.
Договір набуває чинності з моменту його підписання банком та позичальником шляхом накладення КЕП уповноваженого представника банку та КЕП позичальника (з моменту накладення останнього КЕП) та діє до моменту виконання сторонами взятих на себе зобов`язань згідно договору в повному обсязі (пункт 5.4. кредитного договору).
У відповідності до пункту 5.5 кредитного договору до підписання договору позичальник ознайомився з типовими умовами завантаживши їх за посиланням, що доступне під час укладення договору в кабінеті Digital. Сторони домовились, що розміщення типових умов за посиланням в Кабінеті Digital є належним способом надання типових умов позичальнику. Датою надання типових умов позичальнику та датою приєднання позичальника до типових умов є дата підписання договору позичальником. Після підписання договору зі свого боку банк направляє позичальнику підписаний обома сторонами договір на адресу електронної пошти позичальника, зазначену в реквізитах договору.
У матеріалах справи містяться Типові умови кредитування в рамках кредитного договору "Кредит "всеБІЗНЕС", укладеного в системі інтернет-банкінг "ПУМБ DIGITAL BUSINESS" Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк", які діють з 02.12.2024 (т. 1 а.с. 21-27 (зворот) (далі - Типові умови).
Підпунктом 1 пункту 4.1. Типових умов передбачено, що несприятливою подією є зокрема несплата позичальником будь-якої суми, що належить до сплати на користь банку згідно з договором/типовими умовами, у передбачений ними строк, та/або невиконання або неналежне виконання позичальником будь-яких інших обов`язків за договором та/або за іншими договорами, укладеними між сторонами.
Відповідно до пункту 4.2. Типових умов у випадку виникнення будь-якої несприятливої події, банк набуває право вимагати від позичальника достроково повернути виданий позичальникові кредит, а позичальник зобов`язаний, незважаючи на положення п. 1.1.3., п.1.4. договору, п.5.1.1. Типових умов, виконати таку вимогу банку і повернути отриманий кредит в повному обсязі разом із платою за кредит і штрафними санкціями, що підлягають сплаті позичальником на користь банку згідно з договором, в строк не пізніше 1 (одного) банківського дня з моменту отримання відповідної вимоги. У разі невиконання позичальником зазначеної вимоги банк має право здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунків позичальника в порядку, встановленому договором та Типовими умовами, для погашення боргових зобов`язань позичальника.
Направлення зазначеної в цьому пункті вимоги є умовою для набуття банком права на дострокове договірне списання коштів та не стосується дострокового стягнення заборгованості в судовому порядку, яке здійснюється в порядку процедур, передбачених законодавством. 
Згідно з пунктом 5.1 Типових умов позичальник зобов`язаний повернути кредит в розмірах і строки, зазначені в договорі.
За умовами пунктів 6.1, 6.2, 6.3 Типових умов за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити Банку відповідну плату в порядку і на умовах, обумовлених нижче, а саме: проценти за користування кредитом; комісійні винагороди, визначені п.1.1.4 договору
Відповідно до пунктів 6.3.1.-6.3.3. Типових умов позичальник зобов`язаний сплатити банку комісійну винагороду за надання кредиту, яка розраховується шляхом множення тарифу комісійної винагороди за надання кредиту, зазначеного в п.1.1.4.1. договору, на розмір суми кредиту, визначеної в п. 1.1.1. договору.
Комісійна винагорода сплачується за рахунок кредитних коштів в день перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника. Даним пунктом Типових умов позичальник уповноважує банк здійснити переказ суми комісійної винагороди за надання кредиту у розмірі, визначеному відповідно до цього пункту Типових умов та п. 1.1.4.1. договору, на користь банку.
Позичальник зобов`язаний щомісячно сплачувати банку комісійну винагороду за обслуговування кредиту. Розмір зазначеної комісійної винагороди розраховується шляхом множення тарифу комісійної винагороди за обслуговування кредиту, зазначеного в п.1.1.4.2. договору, на розмір суми кредиту, визначеної в п.1.1.1. договору.
Комісійна винагорода за обслуговування кредиту сплачується щомісячно згідно графіку платежів, зазначеному в п.1.4. договору, за відповідний розрахунковий період - повний місяць. Під повним місяцем у цьому пункті типових умов розуміється період, який визначається від попереднього до наступного терміну (дати) платежу згідно з графіком платежів, зазначеним в п. 1.4. договору, під першим повним місяцем розуміється період з дати надання кредиту до дати першого платежу згідно з графіком платежів.
У разі дострокового повного погашення заборгованості за кредитом, позичальник зобов`язаний погасити комісійну винагороду за обслуговування кредиту за повний місяць, в якому відбувається дострокове повне погашення заборгованості.
Призупинення або припинення надання кредиту, зменшення розміру суми кредиту з підстав, передбачених договором, не створюють обов`язку банку повернути позичальнику комісійну винагороду за надання кредиту/ комісійну винагороду за обслуговування кредиту або їх частину.
За правилами пункту 7.2 Типових умов всі платежі на користь банку за договором повинні виконуватись позичальником в наступній черговості: 1) прострочені проценти за користування кредитом (якщо прострочення буде мати місце); 2) прострочені комісійні винагороди (якщо прострочення буде мати місце); 3) прострочена заборгованість за основною сумою кредиту (якщо прострочення буде мати місце); 4) строкові проценти за користування кредитом; 5) строкові комісійні винагороди; 6) строкова заборгованість за основною сумою кредиту; 7) неустойка (штраф, пеня) за несплату в строк процентів/комісійних винагород/ кредиту (якщо несвоєчасна сплата буде мати місце); 8) повне дострокове/частково дострокове погашення кредиту; 9) інші платежі за договором.
Пунктом 8.3., 8.3.1. Типових умов визначено, що позичальник зобов`язується виконувати всі зобов`язання, передбачені договором, іншими пунктами типових умов, а також: невідкладно письмово повідомляти банк про зміни в документах та інформації, що були надані позичальником при укладенні договору (зокрема: паспортних даних, адреси проживання, контактних даних тощо), а також про виникнення будь-якої несприятливої події, про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність відносно позичальника або про скасування державної реєстрації позичальника; таке повідомлення разом із оригіналами або належним чином засвідченими копіями відповідних підтверджуючих документів має бути надіслане позичальником в строк не пізніше 1 (одного) робочого дня з моменту настання відповідної події.
Як вбачається із матеріалів справи, 10.06.2025 позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, перерахувавши відповідачу кредитні кошти у розмірі 120 000,00 гривень, що підтверджується наявними у матеріалах справи банківською випискою по особовому рахунку відповідача за період з 10.06.2025 по 14.05.2026, банківською випискою по особовому рахунку відповідача за період з 10.06.2025 по 18.06.2026, платіжними інструкціями № TR.98045378.39700.29514 від 10.06.2025, № TR.98045378.39701.29514 від 10.06.2025 щодо зарахування кредитних коштів, оплати комісії за рахунок кредитних коштів за договором № 752893955644 від 10.06.2025 (т. 1 а.с. 28-30).
Відповідач виконав свої договірні зобов`язання частково, сплативши кошти, які були віднесені позивачем в рахунок погашення заборгованості за кредитом, комісійною винагородою, що підтверджується банківською випискою по особовому рахунку відповідача за період з 10.06.2025 по 14.05.2026, банківською випискою по особовому рахунку відповідача за період з 10.06.2025 по 18.06.2026 та розрахунком заборгованості за кредитним договором № 752893955644 від 10.06.2025 станом на 14.05.2025 (т. 1 а.с. 13, 30, 77).
У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору, на адресу позичальника банком було направлено вимогу від 27.01.2026 року вих. № 73 про погашення заборгованості з вимогою погасити заборгованість за кредитним договором № 752893955644 від 10.06.2025 у розмірі 112402,17 гривень (т.1 а.с. 31-34 зворот).
Неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредитних коштів, сплати комісійної винагороди в обумовлений договором строк стало підставою для звернення позивача з цим позовом до суду.
Судом установлено, що у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо фізичної особи - підприємця Рабюка Сергія Миколайовича (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) міститься інформація про припинення суб`єкта господарювання - фізичної особи-підприємця Рабюка Сергія Миколайовича: дата запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем - 22.10.2025; номер запису: 2001490060001011510 (т. 1 а.с. 35, 49).
Пунктом 1 частини 1 статті 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.
З огляду на положення частини першої статті 20 ГПК України, а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.
У позовній заяві позивач зазначив щодо припинення відповідачем статусу фізичної особи - підприємця та у зв`язку з припинення підприємницької діяльності відповідачем просив стягнути заборгованість з Рабюка Сергія Миколайовича без вказівки на статус фізичної особи - підприємця.
Відповідно до статті 3 Господарського кодексу України (далі - ГК України у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин та звернення з позовом до суду) під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.
Згідно з кредитним договором № 752893955644 від 10.06.2025 року, позикодавцем є АТ "Перший Український Міжнародний Банк". У якості позичальника зазначено ФОП Рабюка Сергія Миколайовича, РНОКПП НОМЕР_1 .
За змістом пункту 1.1.7. кредитного договору сторони передбачили, що цільовим використанням кредиту є на придбання основних засобів та/ або поповнення оборотного капіталу в межах видів діяльності позичальника, на здійснення яких позичальник має право відповідно до законодавства України і кредитування яких не заборонено законодавством України та договором. Позичальник не має права використовувати кредит на такі цілі: задоволення особистих потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю; інші цілі, заборонені законодавством України та Типовими умовами.
Отже, відповідачем самостійно визначено себе у якості суб`єкта підприємництва.
Таким чином, спірні правовідносини виникли за кредитним договором для підприємницької діяльності, а не для особистого споживання фізичною особою.
Судом враховано, що критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
З дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.02.2020 у справі №916/385/19, від 13.02.2019 у справі №910/8729/18 визначено ознаки спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду: наявність між сторонами господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, та спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.
Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, чи виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах - як суб`єкт господарювання та від визначення цих правовідносин як господарських. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 916/1261/18.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.08.2019 у справі № 646/6644/17 зроблено висновок, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів визначальним є характер правовідносин, з яких виник спір. Суб`єктний склад спірних правовідносин є формальним критерієм, який має бути оцінений належним судом.
Отже, при визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суд повинен виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Враховуючи, що спірні правовідносини за своїм характером та змістом виникли у господарських правовідносинах, суд дійшов висновку про належність спору до юрисдикції господарського суду, який підлягає вирішенню за правилами господарського судочинства.
Також судом враховано правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), згідно з якою у разі припинення суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи (виключення з відповідного реєстру) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки остання не перестає існувати; фізична особа-підприємець відповідає за її зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Відтак, у разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою як її права, так і обов`язки за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою.
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 9 жовтня 2019 року у справі № 127/23144/18.
Оскільки спірні правовідносини виникли щодо виконання фізичною особою-підприємцем умов договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою статусу фізичної особи-підприємця не припинилися, суд дійшов висновку про належність спору до юрисдикції господарського суду та розгляд справи у визначеному складі учасників.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на таке.
Предметом спору у цій справі є матеріально-правова вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором "Кредит "все БІЗНЕС" № 752893955644 від 10.06.2025 року у розмірі 107 573,25 грн., з яких 102 386,20 гривень за сумою кредиту (тіло), включаючи прострочену заборгованість за сумою кредиту в розмірі 19 052,83 гривень та строкову заборгованість за сумою кредиту в розмірі 83 333,37 гривень та 5 187,05 гривень простроченої заборгованості за комісією.
Згідно положень статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
За своєю правовою природою укладений між сторонами договір відноситься до кредитних договорів, до регулювання правовідносин якого застосовуються загальні положення про договір глав 52, 53 та положення про позику, кредит визначені параграфами 1, 2 глави 71 ЦК України.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ("Позика"), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно частини 1 статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Положеннями статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено, що банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.
Разом з тим відповідно до частини 1 статті 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
Судом встановлено, що відповідач (позичальник) 10.06.2025 року отримав від позивача у строкове платне користування кредитні кошти у розмірі 120 000,00 гривень, які повинен був повернути останньому у строк та на умовах, передбачених договором.
Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем повернення кредиту, сплата комісійної винагороди здійснювалась несвоєчасно, що підтверджується графіком погашення заборгованості, банківськими виписками щодо руху коштів відповідача по рахунку та розрахунком заборгованості за кредитним договором.
Приписами статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно вимог частини 1 статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Судом встановлено, що датою погашення кредиту за кредитним договором № 7377305127 від 27.04.2023 року є 10.06.2028 року.
Разом із тим підпунктом 1 пункту 4.1. Типових умов передбачено, що несприятливою подією є зокрема несплата позичальником будь-якої суми, що належить до сплати на користь банку згідно з договором/типовими умовами, у передбачений ними строк, та/або невиконання або неналежне виконання позичальником будь-яких інших обов`язків за договором та/або за іншими договорами, укладеними між сторонами.
Відповідно до пункту 4.2. Типових умов у випадку виникнення будь-якої несприятливої події, банк набуває право вимагати від позичальника достроково повернути виданий позичальникові кредит, а позичальник зобов`язаний, незважаючи на положення п. 1.1.3., п.1.4. договору, п.5.1.1. Типових умов, виконати таку вимогу банку і повернути отриманий кредит в повному обсязі разом із платою за кредит і штрафними санкціями, що підлягають сплаті позичальником на користь банку згідно з договором, в строк не пізніше 1 (одного) банківського дня з моменту отримання відповідної вимоги. У разі невиконання позичальником зазначеної вимоги банк має право здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунків позичальника в порядку, встановленому договором та Типовими умовами, для погашення боргових зобов`язань позичальника.
Направлення зазначеної в цьому пункті вимоги є умовою для набуття банком права на дострокове договірне списання коштів та не стосується дострокового стягнення заборгованості в судовому порядку, яке здійснюється в порядку процедур, передбачених законодавством.
З матеріалів справи вбачається, що банк у спірних правовідносинах скористався правом дострокового повернення кредиту з огляду на неповернення кредиту у строки, визначені пунктом 1.4. кредитного договору, графіком погашення кредиту.
Право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.
Пред`явлення кредитором вимоги про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором фактично змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору.
01.02.2026 позивач направив на адресу відповідача вимогу № 73 від 27.01.2026 року про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором № 752893955644 від 10.06.2025 року.
Доказів виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань у повному обсязі матеріали справи не містять.
У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, неповерненням кредиту та нарахованої комісійної винагороди у встановлені строки, суд погоджується з доводами позивача, що у останнього виникло право вимагати з відповідача дострокового повернення заборгованості (усієї суми кредиту та нарахованої комісійної винагороди за обслуговування).
Як уже було зазначено 10.06.2025 року відповідач отримав від позивача у строкове користування кредитні кошти у розмірі 120 000,00 гривень. Також за умовами договору, графіку погашення заборгованості за кредитом та сплати комісійної винагороди за обслуговування відповідач зобов`язався сплачувати щомісяця до 10 числа на користь банку комісійну винагороду за обслуговування.
Під час розгляду справи, судом встановлено, що позивач направив позов до суду 20.05.2026 року, водночас із наявної у матеріалах справи наданої позивачем банківської виписки вбачається, що 15.05.2026 року відповідач здійснив часткове погашення заборгованості за договором в сумі 9 500,00 гривень, 23.05.2026 – 3000,00 гривень, 28.05.2026 – 4500,00, 10.06.2026 – 5900,00 гривень, 16.06.2026 – 6686,16 гривень та платіж здійснений 15.05.2026 не був вирахуваний з остаточної сумі заборгованості, заявленої до стягнення у позові, решта коштів у сумі 20086,16 гривень сплачені відповідачем після подання позову до суду.
Позивачем у судовому засіданні повідомлено про зарахування вказаних коштів було здійснено у рахунок погашення заборгованості за комісією, решту сплачених коштів зараховано банком у рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту.
Приймаючи до уваги, що відповідач здійснив часткове погашення боргу у розмірі 9500,00 гривень до звернення позивача з позовом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 9500,00 гривень заборгованості за простроченою заборгованістю за комісією та сумою кредиту є безпідставними, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Враховуючи, що у період з 23.05.2026 по 16.06.2026. тобто після подання позивачем позову до суду ОСОБА_1 сплачено 20086,16 гривень суми кредиту (тіло кредиту), що підтверджується наявною у матеріалах справи банківською випискою за період з 10.06.2025 по 16.06.2026, провадження у справі № 902/681/26 за позовом Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" до ОСОБА_1 у частині вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором "Кредит "все БІЗНЕС" № 752893955644 від 10.06.2025 року у розмірі 20086,16 гривень за сумою кредиту (тіло) підлягає закриттю на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України.
Згідно частини 3 статті 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.
З урахуванням наведеного, предметом позову у цій справі є матеріально-правова вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за сумою кредиту (тілом кредиту) у розмірі 77 987,09 гривень.
Доказів, які б спростовували наявність заборгованості за кредитом у розмірі 77 987,09 гривень відповідач суду не надав. Розмір вказаної заборгованості підтверджується матеріалами справи.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 77 987,09 гривень є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Згідно вимог 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Положеннями частин 1-4 статті 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Частиною 1 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до вимог частини 2 статті 76 ГПК України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини 1-2 статті 86 ГПК України).
Судом враховано, що будь-яких заперечень щодо наявності заборгованості за кредитним договором, доказів, що спростовують її розмір або доказів щодо повної оплати заборгованості відповідачем до суду не надано.
Дослідивши фактичні обставини справи, що входять до предмету доказування у цій справі та стосуються кваліфікації спірних відносин, суд дійшов висновку, що відповідачем не спростовано позовних вимог, а судом не виявлено на підставі наявних доказів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом у розмірі 77 987,09 гривень, у задоволенні решти позовних вимог про стягнення 9500,00 гривень комісійної винагороди та суми кредиту слід відмовити.
Провадження у справі в частині стягнення 20086,16 гривень заборгованості за сумою кредиту підлягає закриттю на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України. 
Вирішуючи питання розподілу судових витрат судом враховано таке.
Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Згідно вимог статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно частини 2 статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
При зверненні до суду позивачем згідно платіжної інструкції № 000578043/00000018970 від 18.05.2026 сплачено судовий збір у сумі 2 662,40 гривень.
В силу приписів пункту 2 частини 1 статті 129 України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини 9 статті 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Приймаючи до уваги, що спір в частині стягнення заборгованості доведено до суду внаслідок неправильних дій відповідача та часткове погашення заборгованості відбулося вже після подання позову, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 662,40 гривень покладаються на відповідача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 86, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:
1. Провадження у справі № 902/681/26 в частині вимог Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" до ОСОБА_1 про стягнення 20086,16 гривень заборгованості за кредитним договором "Кредит "все БІЗНЕС" № 752893955644 від 10.06.2025 року за кредитом (тіло) закрити на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України.
2. Позов у частині вимог Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" до ОСОБА_1 про стягнення 87 487,09 гривень заборгованості за кредитом (тіло) та комісією задовольнити частково. 
3. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" (04070, місто Київ, вулиця Андріївська, будинок 4, ідентифікаційний код юридичної особи 14282829) 77 987,09 гривень заборгованості за кредитним договором "Кредит "все БІЗНЕС" № 752893955644 від 10.06.2025 року за кредитом та 2 662,40 гривень cудових витрат зі сплати судового збору.
4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.
5. У задоволенні решти позовних вимог в частині стягнення 9500,00 гривень заборгованості за кредитом (тіло) та комісією - відмовити.
6. Згідно з приписами статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
7. Відповідно до положень частини 1 статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
8. Примірник судового рішення надіслати сторонам до електронного кабінету у системі ЄСІТС, у разі відсутності - рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.
Повне рішення складено 10 липня 2026 р.

Суддя Шамшуріна М.В.  

віддрук. прим.:
1 - до справи;
2 - позивачу до електронного кабінету у системі ЄСІТС;
3 - відповідачу, 23252, Вінницька обл., Вінницький р-н, селище Вороновиця, вулиця Берегова, будинок 21.