Справа № 183/2946/26
№ 2/183/2088/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2026 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Парфьонова Д. О., за участі секретаря судового засідання Моісєєва К. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про:
- стягнення зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» заборгованості за Кредитним договором № 26254000008721 від 13 квітня 2018 року у розмірі 14455,11 грн, 
В С Т А Н О В И В:
у лютому 2026 року ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» (надалі – позивач) звернулось до суду з цим позовом до ОСОБА_1 (надалі – відповідач, Клієнт, Позичальник), у якому просило також, у порядку розподілу судових витрат, стягнути з відповідача на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» судовий збір у розмірі 2 662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн. 
В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 13 квітня 2018 між Акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (надалі – АТ «Банк Кредит Дніпро», Банк) та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 26254000008721 (надалі – Кредитний договір, Договір), який складається з публічної частини договору, яким є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (надалі – УДБО), розміщений на офіційному вебсайті Банку: https://creditdnepr.com.ua/ та індивідуальної частини, якою є цей Кредитний договір, що разом становлять єдиний Кредитний договір, Банк зобов`язується надати Клієнту грошові кошти (надалі – Кредит) у тимчасове платне користування, а Клієнт зобов`язується повернути наданий Кредит, сплатити плату за Кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому Договором. Кредит надається у формі кредитної лінії шляхом здійснення операцій (зняття коштів з Рахунку, платежі з Рахунку тощо) за рахунок ліміту кредитної лінії за поточним рахунком Клієнта, що відкритий в Банку (надалі – Рахунок). Операції використання ліміту кредитної лінії можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (надалі – Картка). Відповідно до умов Кредитного договору, Цільове призначення Кредиту: на споживчі потреби. Відповідно до умов Кредитного договору, процентна ставка за користування Кредитом є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість за Кредитом. 
Позивач указує, що відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, внаслідок чого 15 грудня 2021 року, згідно з умовами Договору факторингу № 15/12/21, АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» відступлено право вимоги за Кредитним Договором №26254000008721 від 13 квітня 2018 року на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС», а відповідно, ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуто право вимоги до відповідача. Згідно з Договором факторингу сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС») є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 14 455,11 грн, із яких: заборгованість по тілу кредиту 6 033,92 грн; заборгованість по відсотках 7 521,19 грн; заборгованість по комісії 900,00 грн. 
Постановленою суддею ухвалою від 13 квітня 2026 року відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначене судове засідання.
16 квітня 2026 року представником відповідача подано заяву про залучення його, як представника та надання доступу до електронної справи.
24 квітня 2026 року представником відповідача подано заяву про застосування строку позовної давності. Представник зазначає, що зі змісту позовної заяви та матеріалів справи встановлено, що 13 квітня 2018 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 26254000008721, за яким відповідач отримала в борг певну суму коштів. Згідно з п. 1.2.1. сума отриманого кредиту складає 3 100 грн, а відповідно до п. 1.2.2. визначено строк кредитування в 12 місяців. Тож, якщо виходити зі змісту позовної заяви та кредитного договору, то строк позовної давності розпочався 15 квітня 2019 року та сплив 16 квітня 2021 року, однак з позовом позивач звернувся до суду лише в 2026 році, тобто поза межами строку позовної давності, та не надав до суду жодного документу щодо поважності причин пропуску.
24 квітня 2026 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву. У відзиві представник просить відмовити в позові. Вказує, що на підтвердження перерахування кредитних коштів позивачем не надано жодного належного доказу. Позивачем не надано суду належних, допустимих і достовірних доказів того, що відповідачеві після укладення кредитного договору було видано кредит саме в сумі, заявленій в позовних вимогах. Визначення суми кредиту в кредитній угоді не свідчить про отримання саме в цьому розмірі кредиту відповідачем і виконання кредитодавцями своїх зобов`язань по договорах. Наголошує, що тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків. Посилається, що в розрахунку заборгованості, наданому суду, фігурує розрахунок комісій за користування кредитними коштами. У вказаному розрахунку значиться, що в період з 27 червня 2018 року по 14 грудня 2021 року було нараховано комісії в розмірі 1 600,00 грн, з яких нібито було погашено 400,00 грн та залишок комісії, який має бути сплачений відповідачем складає 1 200,00 грн. Відповідач вважає нарахування комісії неправомірним та, у разі доведення позивачем факту надання коштів у борг, просить суд при винесенні рішення у справі взяти до уваги обставини стосовно нарахування комісії. Звертає увагу, що позивачем у справі, окрім необґрунтованої суми заборгованості по кредитному договору, пропонується до стягнення витрати на правничу допомогу в розмірі 3 500,00 грн. Вважає суму витрат на правничу допомогу в розмірі 3 500,00 грн необґрунтованою та завищеною, такою що не є співмірною зі складністю справи, а також відсутні докази того, що позивачем взагалі проведено сплату цих витрат на правничу допомогу, а тому в задоволені цих вимог, на думку представника, має бути відмовлено в повному обсязі. 
06 травня 2026 року представником позивача подано відповідь на відзив, у якій представник наголосив на правомірності позову. Вказав, що доказом надання кредитних коштів відповідачеві за Кредитним договором є виписка по особовому рахунку відповідача № НОМЕР_1 за період з 13 квітня 2018 року по 14 грудня 2021 року, яка є первинним бухгалтерським документом. Отже, на рахунок відповідача № НОМЕР_1 за період з 13 квітня 2018 року по 14 грудня 2021 року надходили кредитні кошти у розмірі 6 033,92 грн, які відповідач використовував у власних цілях, що відомо з проведених банківських операцій та що підтверджується наданою випискою, а доводи, наведені у відзиві на позовну заяву є безпідставними. Відповідно до виписки по особовому рахунку № НОМЕР_1 вбачається, що було проведено декілька банківських операцій з призначенням платежу «Перерахування коштів зг. кредитної угоди № 26254000008721/0001 ОСОБА_1 , без ПДВ». Наголошує, що згідно з п.1.2.3. процентна ставка за користування Кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за Кредитом: 48% річних; на прострочену заборгованість за Кредитом: 56% річних. Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. У період з 15 грудня 2021 року жодна комісія не нараховувалась. 
Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом з позовною заявою надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, у якому підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, а у разі неявки у судове засідання відповідача – ухвалити рішення у заочному порядку.
Представник відповідача у заяві від 30 червня 2026 року просив розглянути справу у свою відсутність, заперечив проти позову, звернув увагу на відсутність доказів виконання кредитодавцем договору та ненадання первинних документів.
Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, перевіривши доводи заяв по суті справи та заяви з процесуальних питань, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
Судом установлено, що 13 квітня 2018 року між ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ОСОБА_1 укладено Договір № 26254000008721 про встановлення кредитного ліміту /а.с.49/. Відповідно до умов Кредитного договору, сторони уклали Договір про встановлення кредитного ліміту про таке: терміни, що використовуються в даному Договорі, вживаються в значеннях, наведених в Універсальному договорі банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» із змінами та доповненнями, затвердженому відповідним Рішенням Правління Банку та розміщений на сайті www.creditdnepr.com.ua (надалі – УДБО), до якого Клієнт приєднався шляхом підписання Заяви-згоди № 1045310 від 16 квітня 2018 року (надалі — Заява-згода). 1.1. В порядку передбаченому цим Договором та УДБО, Банк здійснює кредитне обслуговування поточного рахунку Клієнта № НОМЕР_2 , відкритого в Банку (надалі – Рахунок), операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (надалі – Кредитна картка), шляхом встановлення ліміту Кредитної лінії у вигляді відкличної відновлюваної кредитної лінії без забезпечення (надалі – Кредит) з метою проведення платежів за товари та послуги понад суми власних коштів Клієнта на Рахунку. 1.2. Кредитне обслуговування Рахунку здійснюється на таких умовах: 1.2.1. Ліміт Кредитної лінії на дату укладання цього Договору становить 3 100,00 грн, та протягом дії цього Договору може бути змінений Банком в порядку визначеному в УДБО, при цьому максимальний ліміт Кредитної лінії не може перевищувати 1 000 000,00 грн. 1.2.2. Строк дії Кредитного ліміту – 12 місяців з дати встановлення Кредитного ліміту. Якщо не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення строку дії Кредитного ліміту жодна із Сторін в установленому в УДБО порядку не заявить про припинення строку дії Кредитного ліміту, строк дії Кредитного ліміту продовжується на той же строк і на тих же умовах, що визначені в цьому Договорі. Подовження строку дії Кредитної лінії може здійснювати необмежену кількість разів. 1.2.3. Процентна ставка за користування Кредитом є фіксованою та нараховується у такому розмірі: на строкову заборгованість за Кредитом: 48% річних; на прострочену заборгованість за Кредитом: 56% річних. Пільговий період: з пільговим періодом. Розмір процентної ставки протягом пільгового періоду складає – 0,01% річних. 1.3. Вартість інших послуг Банку пов`язаних з користуванням Платіжною карткою визначені в Тарифах Банку. 1.4. Реальна річна процентна ставка за Кредитом становить 0%. 2.1. Про встановлення ліміту Кредитної лінії, розмір доступного ліміту Кредитної лінії та зміну доступного ліміту Кредитної лінії Банк повідомляє Клієнта шляхом направлення SMS-повідомлення або в порядку, передбаченому УДБО 2.2. Банк нараховує проценти за користування Кредитом у валюті Кредиту на суму фактичної заборгованості за Кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році, при цьому, враховується перший і не враховується останній день користування Кредитом. Базою для нарахування процентів є фактична заборгованість за Кредитом станом на кінець кожного операційного дня Банку. Ліміт Кредитної лінії (або його частина) вважається використаним з дати відображення на Рахунку суми, яка була списана (повністю або частково) в межах Кредитної лінії. У випадку виникнення простроченої суми заборгованості за Кредитом Банк продовжує нараховувати проценти за його користування у розмірі, визначеному в п. 1.2.3. цього Договору. 2.3. Заборгованості за цим Договором погашається Клієнтом шляхом зарахування Обов`язкового платежу на Рахунок, визначений в п. 1.1. цього Договору, з 01 до 05 числа місяця (надалі – Платіжний період), що йде через один місяць після місяця в якому був використаний Кредит. Розмір Обов`язкового платежу становить 5% від суми фактичної заборгованості за цим Договором (з врахуванням суми Кредиту, суми нарахованих процентів за користування Кредитом та іншої заборгованості за цим Договором) станом на останній банківський день місяць за який сплачується Обов`язковий платіж. Про розмір Обов`язкового платежу Банк повідомляє Клієнта шляхом направлення SMS-повідомлення на Основний номер телефону Клієнта. Сума Обов`язкового платежу направляється на погашення заборгованості за цим Договором у відповідній черговості погашення заборгованості встановленої в УДБО. 4.1. Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до повного виконання Сторонами зобов`язань за цим Договором. 4.2. Зміни та доповнення до цього Договору вносяться Сторонами у письмовій формі шляхом укладання додаткових договорів до цього Договору. 4.3. Порядок відмови Клієнта від Кредиту, дострокового погашення заборгованості за цим Договором, відповідальність Сторін за порушення умов цього Договору та інші умови кредитування викладені в УДБО 4.4. Укладаючи з Банком цей Договір Клієнт приймає на себе всі обов`язки та набуває всіх прав, передбачених УДБО. 4.5. Даний Договір укладений в 2 примірниках, що мають однакову юридичну силу, один для Клієнта, інший для Банку. 4.6. Підписанням цього Договору Клієнт підтверджує, ш 4.6.1. Банк у письмовій формі надав всю передбачену чинним законодавством України інформацію про умови кредитування; 4.6.2. Банк надав для ознайомлення в письмовій формі Паспорт продукту; 4.6.3. До моменту укладення цього Договору Банк ознайомив його з умовами цього Договору, Тарифами Банку та УДБО 4.6.4. Банк надав в повному обсязі інформацію, що передбачена чинним законодавством України, в тому числі частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; 4.6.5. до моменту підписання цього Договору, ознайомлений з умовами УДБО та погоджується з тим, що цей Договір з боку Банку укладається шляхом нанесення на нього типографськими засобами відбитку печатки Банку та підпису уповноваженої особи Банку. Зміст статей 6, 627 та 207 ЦК України роз`яснено, із зразками печатки та підписів уповноваженої особи Банку Клієнт ознайомлений та надає згоду щодо такої письмової форми Договору.
13 квітня 2018 року відповідачем подана до ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» заява на отримання кредиту, за якою просила Банк надати їй строковий кредит без забезпечення на умовах: бажана сума кредиту 3 500,00 грн, строком на 12 місяців на споживчі потреби та для оплати комісії за надання кредиту /а.с.50 зворот/.
13 квітня 2018 року відповідачем підписаний Паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка з пільговім періодом» Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», в якому, окрім іншого, вказані основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача та відсутні положення щодо розміру одноразової комісії. Однак у графі «Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі), грн.» вказано: 91 296,51 грн. Кредит надається у день укладення Кредитного договору шляхом безготівкового розрахунку на суму 50% від суми наданої кредитної лінії та зняття готівки у банкоматі Банку Кредит Дніпро на суму 50% від наданої кредитної лінії (з урахуванням комісій банку за оформлення картки та видачу готівки) /а.с.50 зворот, 85/.
З наданої позивачем виписки АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» по особовому рахунку за період з 13 квітня 2018 року по 14 грудня 2021 року вбачається, окрім іншого: зарахування коштів на рахунок ОСОБА_1 з призначенням «Перерахування коштів зг. кредитної угоди № 26254000008721/0» в період 16 квітня 2018 року – 30 травня 2018 року та в інші відповідні періоди, погашення заборгованості згідно з кредитним договором № 26254000008721 від 13 квітня 2018 року, 05 червня 2018 року та в інші періоди, винесення коштів на прострочену заборгованість, тощо. Останній платіж, перерахування та погашення вчинені 04 липня 2019 року /а.с.10-33/.
З розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 26254000008721 від 13 квітня 2018 року вбачається, що заборгованість відповідача станом на 14 грудня 2021 року становить 14 455,11 грн, з яких: залишок простроченого кредиту – 6 033,92 грн; залишок прострочених відсотків – 7 521,19 грн; залишок прострочених комісій – 900,00 грн /а.с.53-56/. При цьому, з розрахунку суми несплаченних комісій за користування кредитними коштами, нарахованих відповідно до кредитного договору № 26254000008721 вбачається нарахування комісій у період з 27 червня 2018 року по 28 лютого 2020 року, сплата позичальником поточної та простроченої комісій за кредитом на суму 700,00 грн у період з 06 серпня 2018 року по 08 квітня 2019 року.
15 грудня 2021 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 15/12/21, відповідно до умов якого ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуло право Нового кредитора до відповідача за вищевказаним Кредитним договором /а.с.39-42/.
15 грудня 2021 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» підписано Акт приймання-передачі прав вимоги, Акт приймання-передачі реєстру Боржників від 15 грудня 2021 року до Договору факторингу № 15/12/21 від 15 грудня 2021 року, за якими передано Реєстр Боржників від 15 грудня 2021 року /а.с.44, 45/. Також 15 грудня 2021 року Платіжною інструкцією № 3251 оплачено грошову вимогу /а.с.47/.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу, ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №26254000008721 від 13 квітня 2018 року в сумі 14 455,11 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту – 6 033,92 грн; заборгованість по відсотках – 7 521,19 грн; заборгованість по комісії – 900,00 грн /а.с.35/.
21 липня 2025 року щодо відповідача складено Вимогу про погашення кредитної заборгованості, якою повідомлено, що станом на 21 липня 2025 року заборгованість за Кредитним договором становить 14 455,11 грн /а.с.48/.
Вирішуючи спір, суд ураховує такі положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За п. 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
За ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як установлено у ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 1050 ЦК України установлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи встановлені судом обставини, перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості положенням Кредитного договору принципам арифметичної вірності, суд висновує, що позивачем за допомогою належних та допустимих доказів доведений факт невиконання відповідачем прийнятих на себе, відповідно до положень умов указаного Кредитного договору, зобов`язань перед позивачем, як правонаступником первісного кредитора (АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО»), внаслідок чого наявні підстави для стягнення з відповідача суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6 033,92 грн.
При цьому, посилання сторони відповідача на те, що позивачем не підтверджено факт видачі кредиту спростовується змістом наданого Кредитного договору, який є, в тому числі, Універсальним договором банківського обслуговування клієнтів, договором про встановлення кредитного ліміту та наданою позивачем випискою по рахунку ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», з якої вбачається проведення ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» операцій по перерахуванню коштів, погашення заборгованості. Тобто, наданими первинними документами, створеними на підтвердження проведення господарської операції банку підтверджений факт виконання умов Кредитного договору.
Щодо посилання на те, що саме на позивача покладений тягар доказування виконання договору, суд приймає такі до уваги, однак саме відповідачем, після підтвердження позивачем доказами факту, не спростовано належність та допустимість наданого доказу, відсутність отримання відповідачем, чи третьою особою за вказівкою відповідача коштів кредиту.
Проте, з огляду на надані суду матеріали, суд висновує, що не є правомірною вимога позивача про стягнення з відповідача комісії виходячи з такого.
Так, положеннями Кредитного договору не передбачено нарахування відповідачеві комісії за обслуговування кредиту, в паспорті споживчого кредиту зазначено про можливе встановлення комісій за видачу коштів, однак розмір таких комісій не визначений. Посилання сторони відповідача у відзиві на встановлення розміру комісії положеннями п. 6 Паспорту споживчого кредиту у виді щомісячної комісії за обслуговування кредиту у 100,00 грн спростовується наданим позивачем Паспортом.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 серпня 2022 року у справі № 180/1434/20 (провадження № 61-9418св21) зазначено, що «оцінюючи зміст оспорюваного положення пункту 1.2 кредитного договору, яким передбачено сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту - 3,5 % від суми кредиту, та зміст положень пункту 6.9.3 Загальних умов кредитування розділу 6 «Умови надання споживчих кредитів» Універсального договору банківського обслуговування клієнтів - фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро» версія 13.0, чинними на час укладення оспорюваного договору, якими визначено, що послуга банку по обслуговуванню кредиту полягає у тому, що банк здійснює нагадування про дати сплати заборгованості за кредитом та суму заборгованості, шляхом направлення SMS - повідомлень; вносить зміни до графіку погашення у випадку здійснення клієнтом часткового дострокового погашення кредиту, за письмовою вимогою клієнта надає оновлений графік погашення або інформацію про залишок заборгованості, тощо, Верховний Суд дійшов висновку, що дії банку, які складають обслуговування кредиту, відповідають зобов`язанням банку, визначеним пунктом 6.9.7 Загальних умов кредитування, про надання не частіше одного разу на місяць безоплатно інформації про поточний розмір заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, надання виписок по рахунку, щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за договором, які сплачені та які належить сплатити і дати сплати, та зобов`язанням кредитодавця про надання інформації споживачу, визначених статтею 11 Закону України «Про споживче кредитування», а тому такі послуги не можуть бути оплатними. Наведене дає підстави для висновку, що положення пункту 1.2 кредитного договору, яким передбачено сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту - 3,5 % від суми кредиту суперечать положенням частини першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», а тому таке положення є нікчемним».
У Постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.
Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 констатувала, що Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Проаналізувавши норми законодавства, ВП ВС зауважила, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше ніж один раз на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 цього Закону. Аналогічних висновків дійшов КЦС ВС у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 194/1387/19 (провадження № 61-7416св20). Пунктом 1.4 кредитного договору позивачці встановлено плату за надання інформації щодо кредиту без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем. Розмір плати за обслуговування кредиту, визначений у п. 6 кредитного договору (у графіку щомісячних платежів), фактично стосується лише послуг з надання інформації про кредит на вимогу споживача не частіше ніж один раз на місяць, оскільки ним не передбачено надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості. Ураховуючи те, що позивачці встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено, ВП ВС дійшла висновку про те, що положення пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, укладеного між позивачкою та відповідачем, щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.
У цій справі комісійна винагорода за обслуговування кредитної заборгованості взагалі не передбачена. Внаслідок викладеного, наявні підстави для відмови у позові в частині стягнення з відповідача заборгованості за комісією.
Також, перевіривши розмір заборгованості за нарахованими відсотками суд вважає його арифметично обґрунтованим та таким, що відповідає положенням договору. Проте, суд звертає увагу, що позивачем, всупереч умовам наданого суду договору, суму погашення відповідачем заборгованості у 700,00 грн спрямовано на погашення комісії. Відтак, вказана сума має бути врахована в суму погашених процентів за договором. Таким чином розмір несплачених відсотків за користування кредитними коштами у 7 521,19 грн має бути зменшеним на 700,00 грн, та з відповідача на користь позивача слід стягнути відсотки у розмірі 6 821,19 грн.
Таким чином, загальна сума заборгованості, яку слід стягнути з відповідача на користь позивача становить 12 855,11 грн, з яких 6 033,92 грн тіла кредиту та 6 821,19 грн відсотків.
При вирішенні клопотання представника відповідача про застосування позовної давності до правовідносин, суд ураховує висновок з питань застосування норм права, наведений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2026 року у справі № 524/8281/24 (провадження № 61-8252св25), згідно з яким під час дії карантину та воєнного стану законодавець застосував нову конструкцію, якою тимчасово доповнив перелік обставин, які впливають на перебіг позовної давності, а саме продовження позовної давності.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на всій території України було встановлено карантин.
Законом № 540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року.
Отже, початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання чинності 02 квітня 2020 року Законом № 540-IX.
Подібний правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 вересня 2023 року у справі № 910/18489/20 (провадження № 12-46гс22).
Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а відмінений він був з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року.
Поряд із цим, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу.
Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (надалі – Закон № 2120-ІХ) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон № 2102-IX набрав чинності 17 березня 2022 року.
Надалі Законом України від 08 листопада 2023 року № 3450-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» (надалі – Закон № 3450-ІХ) пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХ набрав чинності 30 січня 2024 року.
Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29 січня 2024 року, а після 30 січня 2024 року перебіг такого строку зупинився.
Підсумовуючи, Верховний Суд зазначив, що в разі якщо позовна давність не спливла станом на 02 квітня 2020 року, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30 червня 2023 року – на строк дії карантину, а надалі до 29 січня 2024 року – на строк дії воєнного стану), а з 30 січня 2024 року перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану.
У справі, що розглядається суд ураховує, що перебіг строку позовної давності розпочався в день виникнення вимоги з виконання відповідачем Кредитного договору щодо сплати кредиту та процентів, а саме – 13 квітня 2019 року та після виникнення, 02 квітня 2020 року цей строк був зупинений.
Також суд ураховує, що 04 вересня 2025 року набрав чинності Закон України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» від 14 травня 2025 року № 4434-IX. Закон скасував зупинення строків позовної давності на період дії воєнного стану, шляхом виключення п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України.
Відтак строк позовної давності у цих правовідносинах відновив свою дію 05 вересня 2025 року та станом на момент звернення з позовом до суду не сплив. Вказане є підставою для відмови відповідачеві в застосуванні строку позовної давності.
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідно до частин 1-6 статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою з урахуванням конкретних обставин справи, ціни позову.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У зв`язку з наведеним, суд може обмежити розмір судових витрат на професійну (правничу) допомогу з огляду на розумну необхідність таких судових витрат для конкретної справи.
Суд вважає, що позивач належними доказами довів понесені ним витрати на професійну правничу допомогу адвоката (Договором про надання правової допомоги /а.с.37-38/, Додатковою угодою до Договору про надання правової допомоги /а.с.43/, детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом /а.с.36/, актом про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) /а.с.9/, сума заявлених позивачем до відшкодування відповідачем судових витрат на правничу допомогу адвоката співмірна зі складністю справи, кваліфікацією і досвідом адвоката. Сам факт надання правової допомоги адвокатом, отримання її клієнтом на суму 3 500,00 грн підтверджується наданими суду вищезазначеними доказами. Також, згідно з п. 2 Додаткової угоди, яка вносить зміни до п. 4.9 Договору про надання правової допомоги за здійснення представництва та захист інтересів Клієнта в суді у справі про стягнення кредитної заборгованості та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги, пов`язаних з розглядом цієї справи, відповідно до умов цього договору, Клієнт виплачує Адвокату гонорар, у порядку та строки за погодженням сторін. Виплата гонорару здійснюється на умовах попередньої оплати (авансування) та/або, що підтверджується підписаним сторонами відповідним Актом про надання професійної правничої допомоги, складеним та підписаним сторонами на підставі Детального опису робіт (наданих послуг), виконаних Адвокатом. Відтак, оскільки матеріали справи містять підписаний сторонами акт, суд вважає його належним доказом виплати адвокату Гонорару. 
При цьому, суд ураховує, що позов задоволено на суму 12 855,11 грн з заявлених до стягнення 14 455,11 грн, що складає 90,82% від ціни позову. Відтак, пропорційно до задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 
3 178,70 грн витрат на правову допомогу.
Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд виснував про задоволення позовних вимог на 90,82%, судовий збір сплачено в розмірі 2 662,40грн, то з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 2381,66 грн. У решті судовий збір покладається на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» – задовольнити частково.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» заборгованість за Кредитним договором №26254000008721 від 13 квітня 2018 року, яка утворилась станом на 21 липня 2025 року у загальному розмірі 12855 (дванадцять тисяч вісімсот п`ятдесят п`ять) гривень 11 копійок, з яких 6 033,92 грн заборгованість по тілу кредиту та 6821,19 грн заборгованість по відсотках.
У решті позову – відмовити.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» судові витрати у загальному розмірі 5 560 (п`ять тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 36 копійок, з яких: 2 381,66 грн витрат по сплаті судового збору та 3178,70 грн витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення у повному обсязі складене та підписане 06 липня 2026 року.

Учасники справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС», код в ЄДРПОУ 43453613; НОМЕР_3 у АТ «СЕНС БАНК»; місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8;
відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя         Д. О. Парфьонов