Справа №949/350/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2026 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого - судді Отупор К.М.,
за участю секретаря судового засідання Катюхи К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "БІЗНЕС ПОЗИКА" до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Свої вимоги представник позивача мотивує тим, що 19 липня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договір № 548177-КС-001 про надання кредиту. Даний правочин було укладено шляхом обміну електронними повідомленнями та підписано в порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію". ТЗОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" 19 липня 2025 року було направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір № 548177-КС-001 про надання кредиту. 19 липня 2025 року ОСОБА_1 прийняла (акцептувала) пропозицію (оферту) на умовах, визначених офертою. Зі своєї сторони ТЗОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" було направлено ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-6084 на номер телефону НОМЕР_1 , який було зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті. Вказаний одноразовий ідентифікатор боржником було введено та відправлено, що підтверджує факт підписання договору. Таким чином, 19 липня 2025 року між ТЗОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та ОСОБА_1 було укладено Договір № 548177-КС-001 про надання кредиту, який підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію". Товариство з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 50 000,00 грн. Перерахування коштів відбулося на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 , яку позичальником було вказано при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті. До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за Кредитним договором № 548177-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконала, чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором. Відповідач на виконання умов договору здійснила лише часткову оплату за Договором № 548177-КС-001 на загальну суму 34 160,00 грн.
Зважаючи на ті обставини, що відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання, у боржника станом на 15 лютого 2026 року утворилась заборгованість в розмірі 102 070,70 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 43 405,20 грнь; суми прострочених платежів по процентах - 33 485,50 грн; суми заборгованості по відсотках відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України - 25 000,00 грн; суми прострочених платежів за комісією - 180,00 грн. 
У судове засідання представник позивача не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. В тексті позовної заяви позивач просив розгляд справи здійснювати за відсутності його представника. 
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, 22 липня 2026 року та 30 серпня 2026 року від неї до суду надійшли письмові заяви, в яких вона просила суд розглянути справу без її участі та зазначила, що позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі та не має заперечень щодо розгляду справи за її відсутності. 
Відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з частиною 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд встановлює, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
Дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, суд приходить до наступних висновків.
Згідно з частиною 1 статті 4, частиною 1 статті 5 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Судом встановлено, що 19 липня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договір № 548177-КС-001 про надання кредиту.
Факт укладення договору та погодження його істотних умов підтверджується наступними доказами: 
Пропозицією (офертою) укласти Договір про надання кредиту № 548177-КС-001 від 19 липня 2025 року, в якій викладені всі умови кредитування. 
Прийняттям (акцептом) пропозиції від 19 липня 2025 року, яке підписано ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором UA-6084 з використанням номеру телефону НОМЕР_1 . 
Анкетою клієнта від 18 лютого 2026 року, у якій відображено ідентифікаційні дані позичальника ОСОБА_1 , її РНОКПП, паспортні дані, бажану суму кредиту та номер банківського рахунку - НОМЕР_3 для перерахунку коштів. 
Договором про надання кредиту № 548177-КС-001 від 19.07.2025, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 50 000,00 грн строком на 16 тижнів, до 08.11.2025 року із фіксованою стандартною процентною ставкою 1% в день та комісією за видачу кредиту в розмірі 10 000,00 грн. Згідно з пунктом 3.2.11 Договору, підписання здійснено шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором UA-6084, який було надіслано на номер телефону відповідача НОМЕР_1 , що підтверджується відповідною електронною відміткою на Договорі із зазначенням точного часу генерації та підписання. 
Паспортом споживчого кредиту від 19.07.2025, у якому зазначено інформацію, обов`язкову для ознайомлення позичальником до укладення договору, зокрема щодо орієнтовної загальної вартості кредиту, реальної річної процентної ставки, наслідків прострочення та графіку платежів. Паспорт підписаний ОСОБА_1 19.07.2025 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором UA-4399 з використанням того ж номеру телефону НОМЕР_1 . 
ТзОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі. Надання відповідачу ОСОБА_1 кредитних коштів у розмірі 50 000,00 грн підтверджується Підтвердженням щодо здійснення переказу грошових коштів, виданим ТзОВ "ПрофітГід", згідно з яким 19 липня 2025 року було здійснено успішний переказ коштів на номер платіжної картки НОМЕР_2 . Належність вказаної банківської платіжної картки саме відповідачу підтверджується відповідю Акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" № КНО-07.8.5/4869 БТ від 26 березня 2026 року, згідно з якою картка НОМЕР_5 випущена на ім`я ОСОБА_1 . 
Проте, відповідач, використавши кредитні кошти та здійснивши лише часткову оплату на загальну суму 34 160,00 гривень, умов Договору не виконала належним чином, у зв`язку з чим утворилася непогашена заборгованість. Згідно з наданим позивачем розрахунком, сума заборгованості становить 102 070,70 гривень. 
За таких обставин суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами Цивільного кодексу України, а також спеціальними нормами Закону України "Про електронну комерцію".
У ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, положення Закону України "Про електронну комерцію" передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19.
Також, відповідно до частин 1 та 2 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Правова позиція щодо правомірності та чинності електронних договорів, укладених за допомогою одноразового ідентифікатора, неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, де зазначено, що підписання позичальником договору за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора (СМС-коду) підтверджує факт укладення правочину та волевиявлення сторони.
З матеріалів справи вбачається, що договір про надання фінансового кредиту був укладений в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що свідчить про належну ідентифікацію відповідача та його волевиявлення на укладення договору.
Таким чином, виконання позивачем зобов`язань за договором позики у повному обсязі підтверджено належними та достатніми доказами.
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно зі ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).
Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
У ч.1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
У ст.526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань (ст.525 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У ст.598 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).
Відповідно до положень ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Судом встановлено, що зважаючи на неналежне виконання зобов`язань, станом на 18 лютого 2026 року у відповідача утворилася заборгованість, яка згідно з Розрахунком становить 102 070,70 грн, з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту - 43 405,20 грн; сума прострочених платежів по процентах - 33 485,50 грн; сума заборгованості по комісії - 180,00 грн; нарахування за статтею 625 ЦК України (штрафні санкції) - 25 000,00 грн. Наданий позивачем Розрахунок заборгованості перевірений судом, є арифметично правильним та відповідає умовам, викладеним у Договорі та Паспорті споживчого кредиту. Відповідач не надала суду доказів, які б спростовували розмір нарахованої заборгованості по тілу кредиту, процентах та комісії, та не надала власного контррозрахунку (ст. 81 ЦПК України). Згідно зі змісту заяв відповіда від 22 липня 2026 року та від 30 серпня 2026 року, відповідачка позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі та не має заперечень щодо розгляду справи за її відсутності. 
Відтак, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 43 405,20 грн, заборгованості по процентах в розмірі 33 485,50 грн та заборгованості по комісії в розмірі 180,00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню. 
Щодо позовної вимоги про стягнення нарахувань згідно зі статтею 625 ЦК України в розмірі 25 000,00 грн, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Однак, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15 березня 2022 року № 2120-IX розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18. Згідно з даним пунктом, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. 
Оскільки порушення зобов`язання відповідачем та нарахування позивачем процентів річних як міри відповідальності за статтею 625 ЦК України в розмірі 25 000,00 грн відбулося в період дії на території України воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, вказані нарахування є неправомірними. 
Згідно із вищевказаною імперативною нормою закону, позичальник звільняється від обов`язку нести відповідальність за прострочення грошового зобов`язання під час дії воєнного стану. 
Таким чином, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 25 000,00 грн на підставі ст. 625 ЦК України слід відмовити. 
Враховуючи викладене, загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 77 070,70 грн, з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту - 43 405,20 грн; сума прострочених платежів по процентах - 33 485,50 грн; сума заборгованості по комісії - 180,00 грн.
Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем за подання позову було сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн, що підтверджується Платіжною інструкцією № 5659 від 02.03.2026.
Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, зважаючи на те, що позовні вимоги задоволені частково на суму 77 070,70 грн із заявлених 102 070,70 грн, що становить 75,51%, з відповідача на користь позивача, підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог у розмірі 2 010,30 грн. 
Керуючись статтями 509, 526, 530, 599, 610-612, 625, 629, 638, 639, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, Законом України "Про електронну комерцію", статтями 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 
141, 247, 258, 259, 263-265, 279, 352, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд - 

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" заборгованість за Договором про надання кредиту № 548177-КС-001 від 19 липня 2025 року у загальному розмірі 77 070,70 грн (сімдесят сім тисяч сімдесят гривень 70 копійок), що складається з: суми заборгованості за тілом кредиту - 43 405,20 грн; суми заборгованості за процентами - 33 485,50 грн; суми заборгованості за комісією - 180,00 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" судові витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 2 010,30 грн (дві тисячі десять гривень 30 копійок).
У задоволенні решти позовних вимог- відмовити. 
Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи згідно пункту 4 частини 5 статті 265 Цивільного процесуального кодексу України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА", код ЄДРПОУ 41084239, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького
районного суду К.М. Отупор