справа № 274/4794/26
н/п 2-а/0274/63/26 

Рішення
Іменем України 
21.07.2026 року  м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Вдовиченко Т.М., розглянувши в м. Бердичеві Житомирської області в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління автоматичної фіксації порушень правил дорожнього руху Національної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення -
в с т а н о в и в :

29.06.2026 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Управління автоматичної фіксації порушень правил дорожнього руху Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії 6АВ №14373310 від 03.04.2026.
Вимоги позовної заяви обґрунтовано тим, що постановою серії 6АВ № 14373310 від 03.04.2026 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі його, як власника транспортного засобу марки FORD моделі ESCAPE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 122 КупАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.
Вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, так як правил дорожнього руху він не порушував, притягнення його до адміністративної відповідальності є безпідставним.   Вказує, що адміністративне правопорушення було зафіксовано в автоматичному режимі, проте правила дорожнього руху він не порушував, за кермом перебував не він, а один із його знайомих військових побратимів, які перебували в цей час (березень - квітень 2026 р.) у короткостроковій відпустці із зони бойових дій. Хто саме із них перебував за кермом із - за неякісного фотознімку та тривалого часу з дати самого порушення визначити не має можливості, позаяк в той час тимчасово надавав їм право користування траспортним засобом під час їх перебування у відпустці. Вважає, що якість фотофіксації правопорушення не дає можливості чітко визначити хто перебував за кермом під час фіксації правопорушення, за наведених обставин, просив скасувати оскаржувану постанову.
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30.06.2026 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Зазначеною ухвалою поновлено ОСОБА_1 строк для звернення до суду (а.с.30).
08.07.2026 представником відповідача подано відзив на позовну заяву. Вказує, що 03.04.2026 інспектором Департаменту патрульної поліції Зінченком Ярославом Анатолійовичем винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, серії 6АВ № 14373310, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).
Постанова винесена на підставі інформаційних файлів та метаданих, сформованих системою автоматичної фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (далі - Система), відповідно до вимог КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 13.01.2020 № 13.
Під час опрацювання інформаційних файлів та метаданих, сформованих Системою, уповноваженим поліцейським перевірено відомості щодо транспортного засобу за даними відповідних державних реєстрів, встановлено відповідальну особу, після чого у межах наданих законом повноважень прийнято рішення про винесення постанови про адміністративне правопорушення.
Підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало те, що 03.04.2026 о 14 год. 29 хв. на автомобільній дорозі М-21 Виступовичі - Житомир - Могилів-Подільський, 190 км + 150 м, технічним засобом автоматичної фіксації «Каскад 287-1221» зафіксовано рух транспортного засобу Ford Escape, державний номерний знак НОМЕР_1 , зі швидкістю, що перевищувала встановлене обмеження на 23 км/год, чим порушено вимоги пункту 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.
Технічний засіб автоматичної фіксації «Каскад 287-1221» відповідає вимогам ДСТУ 8809:2018 «Метрологія. Прилади контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото- і відеофіксації. Вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні, вимірювачі просторово-часових параметрів місцеположення транспортних засобів дистанційні. Метрологічні та технічні вимоги».
Матеріали справи не містять будь-яких відомостей, які б свідчили про несправність зазначеного технічного засобу або недостовірність отриманої ним інформації. Позивачем такі обставини також не наведені та не підтверджені жодними належними доказами.
Інформація про адміністративне правопорушення є безоплатною та розміщена на офіційному вебсайті Міністерства внутрішніх справ України за посиланням https://bdr.mvs.gov.Ua/user/g/r/6AB/14373310/. Доступ до зазначеної інформації здійснюється за індивідуальним ідентифікатором, який міститься в оскаржуваній постанові. На підтвердження цього до відзиву додається відповідна роздруківка з офіційного вебсайту.
Факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується інформаційними файлами, сформованими Системою, а саме відеозаписом події та трьома фотознімками транспортного засобу Ford Escape, державний номерний знак НОМЕР_1 , які додаються до цього відзиву.
Фотоматеріали містять усю необхідну інформацію для встановлення обставин адміністративного правопорушення, зокрема: дату та час його вчинення; місце вчинення правопорушення; географічні координати місця фіксації; чітке зображення транспортного засобу та його державного номерного знака; зафіксовану швидкість руху транспортного засобу; величину перевищення встановленого обмеження швидкості; напрямок руху транспортного засобу.
Крім того, відеозапис та фотоматеріали дають можливість беззаперечно ідентифікувати транспортний засіб, яким було вчинено адміністративне правопорушення, а також підтверджують час, місце та інші істотні обставини його вчинення.
Аналіз зазначених доказів у їх сукупності підтверджує факт перевищення транспортним засобом Ford Escape, державний номерний знак НОМЕР_1 , встановленого обмеження швидкості руху на 23 км/год. При цьому позивач у позовній заяві не заперечує ані факту перевищення швидкості, ані достовірності фото- та відеоматеріалів, ані належності транспортного засобу, а його доводи фактично зводяться виключно до твердження про те, що на момент фіксації адміністративного правопорушення транспортним засобом керувала інша особа.
Вважає, що подані відповідачем докази відповідають вимогам статті 251 КУпАП та статей 72-76 Кодексу адміністративного судочинства України, є належними, допустимими, достовірними та достатніми для підтвердження обставин, викладених в оскаржуваній постанові.
Таким чином, подія адміністративного правопорушення, час, місце та спосіб його вчинення, транспортний засіб, яким воно було вчинене, а також факт перевищення встановленого обмеження швидкості підтверджуються належними та допустимими доказами, отриманими у порядку, визначеному законодавством. Будь- яких доказів, які б свідчили про порушення процедури автоматичної фіксації, недостовірність отриманих даних або незаконність винесення постанови, матеріали справи не містять.
У позовній заяві позивач зазначає, що на момент вчинення адміністративного правопорушення 03.04.2026 він не керував транспортним засобом Ford Escape, державний номерний знак НОМЕР_1 , оскільки автомобіль перебував у користуванні його побратимів, які нібито використовували його під час перебування у відпустці. При цьому позивач зазначає, що не пам`ятає, хто саме керував транспортним засобом у момент фіксації адміністративного правопорушення.
Разом із тим наведені твердження не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами, а тому самі по собі не можуть свідчити про протиправність винесеної постанови. Більше того, позивач фактично визнає, що не може повідомити особу, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення адміністративного правопорушення, а отже не наводить жодних обставин, які б спростовували встановлені під час автоматичної фіксації факти.
Водночас твердження позивача про те, що він не керував транспортним засобом у момент фіксації правопорушення, саме по собі не є підставою для скасування постанови, оскільки законодавством України у сфері автоматичної фіксації адміністративних правопорушень встановлено особливий порядок визначення особи, яка підлягає адміністративній відповідальності.
Так, відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 13.01.2020 № 13 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі», під час опрацювання інформаційних файлів, метаданих до них за результатами автоматичної фіксації подій з ознаками правопорушення та інших відомостей, отриманих за допомогою Системи, уповноважений поліцейський з використанням засобів Системи за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, відповідної інформаційно- телекомунікаційної системи Державної прикордонної служби України, а також (за потреби) за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань установлює фізичну особу або керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а у разі наявності в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів відомостей про належного користувача - належного користувача транспортного засобу.
На виконання вимог зазначеної Інструкції уповноваженим поліцейським було встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 власником автомобіля Ford Escape, державний номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 . Відомості про належного користувача зазначеного транспортного засобу у відповідному реєстрі були відсутні.
Таким чином, відповідно до статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення саме ОСОБА_1 є відповідальною особою, яка несе адміністративну відповідальність за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, якщо інше не передбачено законом.
За наведених обставин, у задоволенні позовних вимог просив відмовити.
Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, від 03.04.2026 серії 6АВ № 14373310, складеної інспектором ДПП Зінченко Ярославом Анатолійовичем, 13.04.2026 об 14:29 годині за адресою: М21 Виступовичі-Житомир-Могилів-Подільський 190+150, зафіксовано транспортний засіб Ford Escape, номерний знак НОМЕР_1 . Особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 23 км/год, чим порушила пункт 12.9.(б) Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена частиною першою статті 122 КУпАП. Постановлено притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. Постанова також містить інформацію про технічний засіб, яким в автоматичному режимі зафіксоване правопорушення Каскад, 287-1221, а також результати автоматичної фіксації транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення ( а.с.11).
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 транспортний засіб Ford Escape, номерний знак НОМЕР_1 зареєстровано за ОСОБА_1 (а.с.9).
Зазначені в оскаржуваній постанові обставини підтверджуються доданими до неї фотознімками, а також відеозаписом.
Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
У частинах першій та другій статті 72 КАС України зазначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно зі статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За приписами частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з пунктами 8, 11 частини першої статі 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі Закону № 580-VIII) поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання та регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України від 30.06.1993 № 3353-XII «Про дорожній рух» (далі Закон № 3353-XII), встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР).
Статтею 14 Закону № 3353-XII передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
Згідно з пунктом 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до пункту 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до підпункту «б» пункту 12.9 водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.
У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. У житлових і пішохідних зонах швидкість руху не повинна перевищувати 20 км/год. Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.51, дозволяється рух із швидкістю: а) автобусам (мікроавтобусам), що здійснюють перевезення організованих груп дітей, легковим автомобілям з причепом і мотоциклам - не більше 80 км/год.; б) транспортним засобам, якими керують водії із стажем до 2 років, - не більше 70 км/год; в) вантажним автомобілям, що перевозять людей у кузові, та мопедам, - не більше 60 км/год; г) автобусам (за винятком мікроавтобусів) - не більше 90 км/год; ґ) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год. Під час буксирування швидкість не повинна перевищувати 50 км/год. (пункти 12.4-12.7 ПДР).
Місце вчинення адміністративного правопорушення за адресою М21 Виступовичі-Житомир-Могилів-Подільський 190+150 знаходиться у межах населеного пункту с. Оліївка Житомирського району Житомирської області. Отже рух транспортних засобів у цьому місці дозволений із швидкістю не більше 50 км/год.
Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, що передбачено частиною першою статті 122 КУпАП.
Відповідно до примітки до цієї статті суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - четвертою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.
Згідно з положеннями частини першої статті 279-1 КУпАП, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.
Частиною першою статті 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, позивач станом на 03.04.2026 був власником автомобіля Ford Escape, державний номерний знак НОМЕР_1 і відповідальною особою у розумінні частини першої статті 14-2 КУпАП.
Таким чином за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого в автоматичному режимі, у тому числі за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, суб`єктом відповідальності є відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 КУпАП.
Відповідно до частини третьої статті 14-2 КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу.
Положеннями частини першої статті 279-3 КУпАП передбачено два випадки звільнення від відповідальності відповідальної особи. Так, відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили: ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу; особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.
Доказів того, що до 03.04.2026 транспортний засіб Ford Escape, державний номерний знак НОМЕР_1 , вибув з володіння позивача внаслідок протиправних дій інших осіб, чи протиправно використовувались іншими особами номерні знаки, що належать цьому автомобілю не надано.
Також відсутні відомості, що особою, яка керувала транспортним засобом Ford Escape, державний номерний знак НОМЕР_1 , подано звернення до органу, уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання факту вчиненого ним адміністративного правопорушення того дня при керуванні цим автомобілем і надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності.
Відтак відсутні підстави для звільнення позивача ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 122 КУпАП, якого притягнуто до відповідальності як відповідальну особу, за якою зареєстровано транспортний засіб Ford Escape, державний номерний знак НОМЕР_1 , за перевищення 03.04.2026 об 14.29 годині за адресою: М21 Виступовичі-Житомир-Могилів-Подільський 190+150 встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 20 км/год при керуванні цим транспортним засобом.
Враховуючи вищевказане, суд встановив наявність у діях позивача ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, що є підставою для відмови у позові.
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58), згідно з якою, принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Враховуючи вищевказане та відмову у позові з зазначених судом підстав, суд вважає недоцільним надавати детальну відповідь на інші аргументи позивача.
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 246 КАС України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.
Відповідно до статті 139 КАС України у зв`язку з відмовою у позові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на нього.
Керуючись ст. 9,72-79,90,99,229,241-246,255,263,286,295 КАС України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління автоматичної фіксації порушень правил дорожнього руху Національної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання його копії. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 21 липня 2026 року 

Суддя :  Т.М. Вдовиченко