Красилівський районний суд Хмельницької області    

Справа № 677/725/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)

13.07.2026 м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області
в складі головуючого судді Федишина І.В.,
за участю секретаря судового засідання Панасюк Д.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (надалі - ТОВ «Коллект Центр») Ткаченко М.М. через систему «Електронний суд» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з нього боргу за кредитним договором № 490998668 в розмірі 20677,52 грн., 2662,40 грн. судового збору та 13000 грн. витрат на правову допомогу.
Свої вимоги мотивує тим, що 22.01.2019 між відповідачем та Акціонерним товариством «Альфа-Банк» (далі АТ «Альфа-Банк») було укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 490998668, відповідно до якого АТ «Альфа-Банк» надало позичальнику грошові кошти в розмірі 9968,24 грн на строк до 23.01.2024, а позичальник зобов`язався повернути вказану суму та сплатити 32 відсотки за користування кредитними коштами на умовах, визначених умовами договорів. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені договором. 17.05.2021 було укладено договір № 2, відповідно до якого АТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «Флексіс» права вимоги за кредитним договором до позичальників, у тому числі за договором № 490998668.
18.05.2021 було укладено договір № 18-05/2021, відповідно до якого ТОВ «ФК «Флексіс» відступило на користь ТОВ «Ведикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 490998668.
Відповідно до протоколу № 2/2022 від 18.08.2022 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» змінено найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк».
10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 490998668. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 490998668.
Відповідач не виконував належним чином зобов`язання за договором № 490998668, у результаті чого виникла заборгованість у сумі 20677,52 грн., з яких: 8892,82 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8437,65 грн. - заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги, 2947,05 – заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості), 400 грн. – заборгованість за пенею та/або штрафами.
З урахуванням викладеного позивач просив стягнути з відповідача загальну суму заборгованості в розмірі 20677,52 грн., а також судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13000 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила справу розглядати за її відсутності, щодо винесення заочного рішення не заперечила.
Ухвалою суду від 05.05.2026 відкрито провадження в справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву та подання клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.
Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у ч. 4 цієї статті.
За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи в порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи.
Судом вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження та забезпечення його процесуальних прав, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подання відзиву на позовну заяву, а також заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного провадження, доказів на підтвердження своїх заперечень, та, за відсутності доказів поважності причин неподання відповідачем заяв по суті справи, заперечень учасників справи проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Відповідач, належно повідомлений про дату, час і місце судового засідання шляхом оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України відповідно до ч. 10 ст. 187 ЦПК України, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву, а також заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного провадження, доказів на підтвердження своїх заперечень не подав, також не подав заяви про розгляд справи за його відсутності чи про відкладення розгляду справи, що суд розцінює як неявку до суду без поважних причин, нехтування своїми процесуальними правами та байдужість до результатів судового розгляду справи.
Так, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа в справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а в разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Частиною 3 статті 131 ЦПК передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. В разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Частинами 1, 3 статті 223 ЦПК передбачено, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті; якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи в разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, приймаючи до уваги те, що відповідач, належно повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзиву не подав та те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.
22.01.2019 між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 була підписана оферта на укладення угоди про надання кредиту № 490998668, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, анкета-заява про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб, довідка про умови кредитування з використанням картки «Кредит готівкою», які в сукупності становлять кредитний договір, згідно умов якого ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 9968,24 грн. зі строком кредитування 60 міс., з датою повернення до 23.01.2024 та сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 32 %.
Відповідно до протоколу № 2/2022 від 18.08.2022 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» змінено найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк».
АТ «Альфа Банк» (АТ «Сенс Банк») свої зобов`язання за договором виконало, надавши відповідачу кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 9968,24 грн. та кредитний рахунок з можливістю розпоряджатись коштами. Згідно виписки по особовому рахунку відповідача за період з 22.01.2019 по 17.05.2021 він активно користувався кредитними коштами.
17.05.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Флексіс» укладено Договір факторингу № 2, відповідно до якого АТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «Флексіс» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в т.ч. за договором № 490998668.
18.05.2021 між ТОВ «ФК «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 18-05/21, відповідно до якого ТОВ «ФК «Флексіс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в т.ч. за договором № 490998668.
ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, в т.ч. за договором № 490998668, що підтверджується також реєстром боржників до договору факторингу.
Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Коллект Центр» за договором № 490998668, заборгованість ОСОБА_1 , станом на 29.04.2026 (дата подання позову) становить 20677,52 грн., з яких: 8892,82 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8437,65 грн. - заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги, 2947,05 – заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості), 400 грн. – заборгованість за пенею та/або штрафами.
Відповідачем не надано суду жодних доказів невірного розрахунку заборгованості за кредитним договором. Контррозрахунок заборгованості також не надано.
Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.
Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що розмір і порядок отримання процентів за договором позики встановлюється договором. Правила ст. 1048 ЦК України поширюються і на відносини за кредитним договором (ч. 2 ст. 1054 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки містяться в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).
У постановах Великої Палати Верховного Суду неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.
Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто в межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством.
У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за ч. 1 ст. 1050 ЦК України застосуванню в таких правовідносинах підлягає положення ст. 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання, на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Проценти, встановлені ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України, як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
В судовому засіданні встановлено, що товариство свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, але в порушення умов кредитного договору, а також вимог стст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач не виконує належним чином зобов`язання за кредитним договором.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.
В силу ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Наведений розрахунок заборгованості не спростований відповідачем та доводів, які б свідчили про погашення заборгованості або про причини несвоєчасного погашення заборгованості за спірним кредитним договором за час розгляду справи в суді не надано.
Водночас згідно вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Отже, з огляду на принципи обов`язковості договору, презумпцію правомірності правочину, змагальності та диспозитивності, враховуючи межі заявлених вимог, з відповідача слід стягнути заборгованість за договором № 490998668 від 22.01.2019 в розмірі 20677,52 грн., з яких: 8892,82 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8437,65 грн. - заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги, 2947,05 – заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості), 400 грн. – заборгованість за пенею та/або штрафами (згідно розрахунку нараховані станом на дату початку розрахунку 18.05.2021).
Відповідно до чч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до чч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: в разі задоволення позову на відповідача; в разі відмови в позові на позивача; в разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Матеріалами справи встановлено, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн. (який сплачено з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження розміру ставки при подачі позову через систему «Електронний суд»), що підтверджується наявною в матеріалах справи платіжною інструкцією № 0639580086 від 22.04.2026.
З огляду на те, що позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Представник позивача також заявила вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 13000 грн на підставі договору про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024, укладеного між позивачем та АО «Лігал Ассістанс», заявки на надання юридичної допомоги № 362 від 02.03.2026, витягу з Акту про надання юридичної допомоги № 20 від 31.03.2026, згідно якого сторони погодили надання послуг за позовом до ОСОБА_1 в розмірі 13000 грн (надання усної консультації 4000 грн, складання позовної заяви 9000 грн).
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст. 15 ЦПК України).
Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України).
Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу відповідачем, суду не надавалося.
Враховуючи вищенаведене, з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» необхідно стягнути 13000 грн. витрат на правничу допомогу.
З огляду на те, що суд прийшов до висновку про повне задоволення позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13000 грн.
На підставі викладеного, керуючись стст. 509, 514, 525, 526, 530, 546, 549, 599, 610, 611, 612, 623, 625, 629, 638, 1046, 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України, стст. 2, 3, 12, 13, 23, 76-82, 89, 95, 133, 137, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 272-282, 284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України,
У Х В А Л И В: 

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 490998668 від 22.01.2019 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість у загальному розмірі 20677 (двадцять тисяч шістсот сімдесят сім) гривень 52 копійки, з яких: 8892,82 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8437,65 грн. - заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги, 2947,05 – заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості), 400 грн. – заборгованість за пенею та/або штрафами (згідно розрахунку нарахована станом на дату початку розрахунку 18.05.2021).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» 13000 (тринадцять тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу та 2662 гривні 40 копійок сплаченого судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Інші учасники справи, а також відповідач у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр», код ЄДРПОУ 44276926, місцезнаходження юридичної особи: вул. Мечнікова, будинок 3, офіс 306, м. Київ, 01133.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 . 

Суддя	  	І. В. Федишин