Дата документу 14.09.2026
Справа № 334/5195/26
Провадження № 2/334/3778/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2026 року м. Запоріжжя
Дніпровський районний суд міста Запоріжжя у складі: 
судді Бредіхіна Ю.Ю.,
за участю секретаря Іванової А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Запорізької міської ради за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Першої запорізької державної нотаріальної контори та ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування,
установив:
І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін
ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про встановлення факту прийняття нею спадщини за законом на підставі ст. 529 ЦК УРСР 1963 року після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 - баби згідно із ст. 549 ЦК УРСР 1963 року на 1/3 (одну третю) частку квартири АДРЕСА_1 на підставі фактичного управління та володіння спадковим майном та визнання права власності на це спадкове майно.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка є бабою позивача. На момент смерті ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Першою запорізькою державною нотаріальною конторою на підставі заяви позивача про прийняття спадщини за законом заведена спадкова справа № 28/2026 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 28.01.2026 року № 84006302.
На час відкриття спадщини діяв Цивільний кодекс Української PCP від 18.07.1963 року.
Згідно із ст. 529 Цивільного кодексу УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги с, в рівних частках, діти померлого.
Онуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.
На дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 був живий спадкоємець за законом першої черги, передбачений ст. 529 Цивільного кодексу УРСР 1963 року: дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , яка не прийняла спадщину, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , підтвердженням чого є свідоцтво про смерть, видане 11 жовтня 2021 року серія НОМЕР_1 .
Заповіт не складався, тому спадкоємців за заповітом немає.
До дій, що свідчать про прийняття спадщини згідно з п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР визнаються дії, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном та подав заяву про прийняття спадщини.
Піклування та утримання мною цього спадкового майна означає прийняття нею спадщини в цілому, про що зазначено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24 червня 1983 р. «Про практику розгляду судами України справ про спадкування».
Таким чином, позивач стверджує, що прийняв спадщину шляхом прийняття фактичного управління майном померлої.
Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на 1/3 (одну третю) частку квартири АДРЕСА_1 , мені Першою запорізькою державною нотаріальною конторою було відмовлено, у зв`язку з тим, що я не є спадкоємцем за законом відповідно до норм чинного на той період Цивільного кодексу УРСР 1963 року, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26 лютого 2026 року №598/02-31.
Представник відповідача подав заяву про проведення судового розгляду без його участі та вирішення спору на розсуд суду.
ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі
Ухвалою суду від 03.06.2026 року відкрито загальне провадження у справі, витребувано у нотаріальної контори копію спадкової справи, призначене підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 02.09.2026 року закрито підготовче судове засідання, справа призначена до розгляду по суті. 
Від сторін надійшли відповідні заяви про розгляд справи по суті без їхньої участі. 
ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка є бабою ОСОБА_1 .
Факт родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 підтверджується:
свідоцтвом про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , видане повторно 25 червня 1952р. серія НОМЕР_2 .
свідоцтвом про одруження між ОСОБА_6 , 1935 року народження, та ОСОБА_5 , 1935 року народження (після реєстрації одруження присвоєно прізвище: чоловікові - ОСОБА_7 , дружині - ОСОБА_7 ), видане 15 січня 1957р. Калінінським Рай ЗАГС м.Горлівка Сталінської області Серія НОМЕР_3 ; 
свідоцтвом про розірвання шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 (після розірвання шлюбу присвоєні прізвища: йому - ОСОБА_7 , їй - ОСОБА_9 ), видане Ленінським відділом ЗАГС 10 травня 1977р. Серія НОМЕР_4 ; 
свідоцтвом про укладення шлюбу між ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (після укладання шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові - ОСОБА_11 , дружині - ОСОБА_11 ), видане 26 жовтня 1983 р. м/в ЗАГС м.Нікополь НОМЕР_5 ;
свідоцтвом про народження ОСОБА_12 , видане Ленінським райбюро ЗАГС м. Запоріжжя 13 вересня 1963р. Серія НОМЕР_6 ; 
свідоцтвом про укладення шлюбу між ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (після укладання шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові - ОСОБА_14 , дружині - ОСОБА_14 ), видане 12 вересня 1981р. міський відділ ЗАГС м. Запоріжжя Серія НОМЕР_7 .
На момент смерті ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою від 02.01.2026 року № 06.4-04/02/8578, яка видана Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради.
Відповідно до свідоцтва № НОМЕР_8 про право власності на житло, яке видане виконавчим комітетом Ленінської районної Ради народних депутатів 03 червня 1993 року, право власності зареєстроване в орендному підприємстві «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 18 червня 1993 року, записане в реєстрову книгу за №237, за реєстровим №3641, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить по 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 .
Інша 1/3 частина названої квартири належала ОСОБА_3 .
Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 пояснили суду, що вже більше тридцяти років є сусідами ОСОБА_1 , і підтвердили факт сумісного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а також те, що ОСОБА_1 фактично управляла квартирою, де вони із бабою разом жили після її смерті.
ІV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи
У постанові Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року у справі № 6-138цс13 зроблено висновок, що відносини спадкування регулюються нормами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року; у разі відкриття спадщини до цієї дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним зі спадкоємців, застосовуються норми ЦК УРСР. 
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 145/797/15-ц підтвердила, що у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той момент законодавство.
За статтею 529 ЦК УРСР спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого; онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем, і вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкуванні за законом їх померлому родителю.
Тобто за ЦК УРСР онук — не самостійний спадкоємець за законом. Він закликається виключно за правом представлення, і лише за умови, що його батько чи мати (дитина спадкодавця) померли до відкриття спадщини. Якщо батьки онука були живі на день смерті діда чи баби — онук узагалі не входив до кола спадкоємців.
Згідно із ст. 549 Цивільного кодексу УРСР 1963 року та пункту 5 прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України 2003 року дії, що свідчать про прийняття спадщини визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
У даному випадку суд, допитавши свідків, та враховуючи той факт, що позивач з 1993 року є співвласницею спадкового майна і постійно проживає у цій квартирі, вважає доведеним факт вступу позивача в управління спадковим майном. 
Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
В судовому порядку право власності на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України) та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини (рішення від 24.01.2017 у справі № 638/6703/16-ц).
Відкриттям спадщини є настання певних юридичних фактів, що зумовлюють виникнення спадкових правовідносин. При цьому як юридичний факт відкриття спадщини характеризується двома параметрами: 1) часом відкриття; 2) місцем відкриття. Час відкриття спадщини має важливе значення, оскільки на час відкриття спадщини визначаються, зокрема: склад спадщини; коло спадкоємців; матеріальний закон, який буде застосовуватись до спадкових відносин. 
За загальним правилом дія актів цивільного законодавства в часі має футороспективний характер, тобто спрямована на майбутнє. У зв`язку з чим законодавець передбачає, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. 
Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Ураховуючи наведене, аналізуючи у сукупності зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, не зачіпають прав та законних інтересів третіх осіб, а тому підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 141, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд
вирішив:
позов ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Запорізької міської ради за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Першої запорізької державної нотаріальної контори та ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити в повному обсязі.
Встановити факт прийняття ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_9 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) спадщини за законом на підставі ст. 529 ЦК УРСР 1963 року після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 - баби згідно із ст. 549 ЦК УРСР 1963 року на 1/3 (одну третю) частку квартири АДРЕСА_1 на підставі фактичного управління та володіння спадковим майном.
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_9 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) право власності на на 1/3 (одну третю) частку квартири АДРЕСА_1 загальною площею 44,74 кв.м., житловою площею 30,8 кв.м., в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 - баби, що була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.Ю. Бредіхін