Справа № 577/1698/26 
Провадження № 2/581/461/26 

Р І Ш Е Н Н Я 
і м е н е м У к р а ї н и 

09 вересня 2026 року сел. Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області в складі судді Кузьмінського О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

в с т а н о в и в :

1 квітня 2026 року представник позивача через електронний кабінет звернувся до Конотопського міськрайонного суду Сумської області з позовом, мотивувавши його тим, що 23 вересня 2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №23.09.2023-100000400, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит, а відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором, повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. 16 жовтня 2023 року кредитний договір було переоформлено шляхом укладення між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 кредитного договору №№16.10.2023-010000429. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши кредит у розмірі 7000 грн на строк, передбачений договором, в свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує у зв`язку з чим станом на 24 березня 2026 року утворилась заборгованість у розмірі 11871,95 грн, з яких: 7000 грн – заборгованість по кредиту, 3821,95 грн – заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 1050 грн – заборгованість по комісії. 
Також ставиться питання про стягнення сплаченого судового збору.
У поданому відзиві відповідач не заперечує проти того, що отримував грошові кошти згідно кредитного договору 23 вересня 2023 року у розмірі 7000 грн. Однак заперечує проти нарахування відсотків та штрафних санкцій, оскільки є військовослужбовцем і учасником бойових дій, посилаючись на пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», під час дії особливого періоду, який настав 18 березня 2014 року, військовослужбовцям не нараховуються проценти за користування кредитом та штрафні санкції (за винятком кредитних договорів щодо придбання майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду, автомобіля або енергообладнання). Також вважає, що сума витрат на правничу допомогу в сумі 6000 грн є завищеною.
Представник позивача у поданій відповіді на відзив не погоджується з доводами відповідача та зазначив, що відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовці, призвані під час мобілізації або як резервісти в особливий період, а також учасники захисту України (та їхні чоловіки/дружини), звільняються від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитами на весь час призову/служби. Це правило діє з 18 березня 2014 року і стосується всіх кредитів, окрім договорів на придбання житла чи автомобіля. 
Для реалізації цієї пільги та списання нарахованих відсотків позичальник повинен письмово повідомити банк і надати належні підтверджуючі документи. Вказує, що відповідач надав неповний перелік документів, чим не довів факт перебування на військовій службі безпосередньо протягом строку дії кредитного договору. 
Представник відповідача у поданих запереченнях зазначає, що у відповіді на відзив позивач вказав на відсутність належних доказів проходження відповідачем військової служби під час дії кредитного договору, що, на його думку, позбавляє відповідача права на відповідні пільги. Зазначає, що це твердження є помилковим, оскільки ОСОБА_1 призваний на військову службу за мобілізаційним розпорядженням з 17 грудня 2025 року, а також проходив службу за контрактом у 2012-2017 роках і брав участь в АТО в Луганській області з 20 серпня по 30 вересня 2014 року. 
Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17 липня 2026 року справу передано на розгляд до Липоводолинського районного суду Сумської області за підсудністю.
14 серпня 2026 року Липоводолинським районним судом прийнято до розгляду позовну заяву. 
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини.
23 вересня 2023 року між ТОВ «Споживчий Центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №23.09.2023-100000400, за умовами якого ТОВ «Споживчий центр» надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 7000 грн, а він зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити нараховані проценти.
За умовами, викладеними в заявці, яка є невід`ємною частиною вказаного кредитного договору, сторони передбачили, що кредит надається строком на 42 календарні дні з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту – 3 листопада 2023 року. 
Період користування кредитом – кожні 14 днів з дня його надання (черговий період).
Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,3% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит.
Проценти розраховуються шляхом множення кредиту/залишку кредиту на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді.
Комісія, пов`язана за надання кредиту – 15% від суми кредиту та дорівнює 1050 грн. Розраховується шляхом множення суми кредиту на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту.
ОСОБА_1 підписав електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором Т759, а ТОВ «Споживчий центр» 23 вересня 2023 року перерахувало суму кредиту в розмірі 7000 грн на вказану відповідачем платіжну картку № НОМЕР_1 *04 за допомогою системи iPay (а.с. 16, 32 зворот-37).
Також ОСОБА_1 23 вересня 2025 року електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором) підписав паспорт споживчого кредиту та додаток до анкети позичальника, яка містить дані про відповідача, та його контактний номер телефону, на який надсилалися смс-повідомлення з кодом Т759 для підписання та укладання договору (а.с. 28-30).
Згідно із таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором №23.09.2023-100000400 від 23 вересня 2023 року загальна вартість кредиту складає 10918,97 грн, з яких: 7000 грн – сума кредиту за договором, 2868,97 грн – проценти за користування кредитом, 1050 грн – комісія за видачу кредиту, строк користування кредитом складає 42 дні, який розділений на три розрахункові періоди по 14 днів, річна реальна процентна ставка – 52724,15% (а.с. 31).
Кредитний договір №23.09.2023-100000400 від 23 вересня 2023 року переоформлено шляхом укладення між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 кредитного договору (оферти) №16.10.2023-010000429 від 16 жовтня 2023 року, шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною даного договору на суму 7000 грн.
За умовами, викладеними в заявці, яка є невід`ємною частиною вказаного кредитного договору, сторони передбачили, що кредит надається строком на 42 календарні дні з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту – 26 листопада 2023 року. 
Період користування кредитом – кожні 14 днів з дня його надання (черговий період).
Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,3% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит.
Проценти розраховуються шляхом множення кредиту/залишку кредиту на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді.
Комісія, пов`язана за надання кредиту – 15% від суми кредиту та дорівнює 1050 грн. Розраховується шляхом множення суми кредиту на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту.
ОСОБА_1 підписав електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором Т928, також підписав паспорт споживчого кредиту та додаток до анкети позичальника, яка містить дані про відповідача, та його контактний номер телефону, на який надсилалися смс-повідомлення з кодом Т928 для підписання та укладання договору (а.с. 17-19, 21 зворот-25).
Згідно із таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором №16.10.2023-010000429 від 16 жовтня 2023 року загальна вартість кредиту складає 10918,97 грн, з яких: 7000 грн – сума кредиту за договором, 2868,97 грн – проценти за користування кредитом, 1050 грн – комісія за видачу кредиту, річна реальна процентна ставка – 52724,15% (а.с. 20).
Відповідно наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору №16.10.2023-010000429 від 16 жовтня 2023 року за ОСОБА_1 заборгованість складає 11871,95 грн, з яких: 7000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 3821,95 грн - сума заборгованості за відсотками, 1050 грн – заборгованість за комісією (а.с. 9).
Відповідно до військового квитка серія НОМЕР_2 ОСОБА_1 20 квітня 2012 року на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_3 зарахований на військову службу за контрактом. Брав участь в АТО (а.с. 60-64).
Відповідно до посвідчення серія НОМЕР_4 ОСОБА_1 є учасником бойових дій (а.с. 60).
При вирішенні даного спору суд виходить з наступних положень закону.
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно з пунктом 12 цієї статті електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. 
Згідно з пунктом 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Висновки суду по суті спору.
Судом установлено, що на підставі укладеного кредитного договору відповідач зобов`язався повернути позику, сплатити комісію та виконати інші обов`язки, передбачені договором, однак свого зобов`язання вчасно не виконав, позику не повернув, у поданому відзиві фактично не оспорює факту укладення кредитного договору та отримання коштів, тому суд дійшов висновку про необхідність захисту порушеного права позивача та стягнення з відповідача розміру несплаченої заборгованості за кредитним договором по тілу кредиту в розмірі 7000 грн.
Щодо стягнення відсотків за користування кредитними коштами.
Відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України ««Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Згідно з положеннями Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року та триває по теперішній час.
З огляду на те, що відповідач ОСОБА_1 є учасником бойових дій, відповідно до запису у військовому квитку брав безпосередню участь в антитерористичній операції, він має право на визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, зокрема, на звільнення від обов`язку сплачувати проценти за користування кредитами.
З огляду на викладене позовні вимоги в частині стягнення нарахованих процентів не підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про стягнення комісії за надання кредиту, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит).
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
У справі, яка розглядається установлено, що умовою пункту 3.1. кредитного договору та пункту 9 заявки до кредитного договору від 23 вересня 2026 року передбачена комісія за надання кредиту, що становить 15% від суми виданого кредиту, тобто в розмірі 1050 грн, яка нараховується одноразово в день виплати кредиту.
Аналіз цього пункту договору свідчить, що в ньому не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг позикодавця та/або посередника, які пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, та за які позивачем встановлена комісія у розмірі 1050 грн. Позивачем не надано доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору. 
Зважаючи на викладене, суд доходить висновку, що положення пункту 3.1. кредитного договору та пункту 9 заявки до кредитного договору від 23 вересня 2026 року щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за видачу кредиту є нікчемним відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». 
Згідно з частинами першою, п`ятою статті 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.
Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.
Оскільки пункт 3.1. кредитного договору та пункт 9 заявки до кредитного договору від 23 вересня 2026 року, якими установлений обов`язок сплати комісії за видачу кредиту в розмірі 1050 грн, є нікчемним, суд на підставі частини п`ятої статті 216 ЦК України вважає за потрібне застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину.
З урахуванням вищевикладених положень є необґрунтованими вимоги позивача про стягнення комісії за надання кредиту у розмірі 1050 грн.
Отже, позов слід задовольнити частково.
Розподіл судових витрат по справі.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню пропорційно до задоволеної частини вимог.
Позов задоволено на 59 % (11871,95 грн – 100%, 7000 грн – 59%), а значить витрати по сплаті судового збору становлять 1570,82 грн (2662,40 грн – 100%, 1570,82 грн – 59%) та повинні бути стягнуті із відповідача на користь позивача.
Наявність у відповідача ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій не звільняє його від сплати судового збору у даній справі. 
Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Задовольнити частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №23.09.2023-100000400 від 23 вересня 2023 року у розмірі 7000 грн.
Відмовити у задоволенні позову в частині стягнення відсотків та комісії за надання кредиту.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 1570,82 грн судового збору.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Cпоживчий центр» (м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код ЄДРПОУ 37356833).
Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ). 

Суддя О. В. Кузьмінський