Провадження № 2/742/2231/26 
Єдиний унікальний № 742/2909/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2026 року м. Прилуки 

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Давидчука Д.П., за участю секретаря судового засідання Сумцової Т.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
І. Правовідносини сторін
Між АТ «ПУМБ» (далі — Позивач) та ОСОБА_1 (далі — Відповідач) виникли договірні правовідносини з приводу надання банківських кредитів та виконання позичальником зобов`язань щодо їх повернення, сплати процентів і передбачених договорами платежів.
02.02.2020 між сторонами укладено кредитний договір № 2001541012401, відповідно до умов якого Позивач надав Відповідачу кредит у розмірі 17 000,00 грн, а Відповідач взяла на себе зобов`язання повернути кредитні кошти та здійснювати передбачені договором платежі.
У подальшому, 28.11.2022, між сторонами укладено кредитний договір № 1010831443 за продуктом «Рефінансування», відповідно до якого Відповідачу надано кредит у розмірі 21 454,88 грн зі сплатою процентів у розмірі 0,01 % річних та щомісячної комісії у розмірі 1,4 %.
Крім того, 15.06.2023 сторони уклали кредитний договір № 1012073759 за продуктом «Рефінансування», відповідно до якого Відповідачу надано кредит у розмірі 6 995,76 грн зі сплатою процентів у розмірі 0,01 % річних та щомісячної комісії у розмірі 1,6 %.
Відповідач приєдналася до Договору комплексного банківського обслуговування АТ «ПУМБ» шляхом підписання відповідних заяв, чим погодилася з умовами банківського обслуговування та взяла на себе передбачені договорами зобов`язання.
Однак Відповідач належним чином свої договірні зобов`язання не виконувала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за всіма трьома кредитними договорами.
Станом на 19.03.2026 загальний розмір заборгованості Відповідача перед Позивачем становить 28 461,69 грн, з яких: за кредитним договором № 2001541012401 — 12 317,79 грн, у тому числі: 7 472,42 грн — заборгованість за тілом кредиту та 4 845,37 грн — заборгованість за процентами; за кредитним договором № 1010831443 — 12 514,29 грн, у тому числі: 8 908,94 грн — заборгованість за тілом кредиту, 0,49 грн — проценти та 3 604,86 грн — комісія; за кредитним договором № 1012073759 — 3 629,61 грн, у тому числі: 2 622,13 грн — заборгованість за тілом кредиту, 0,12 грн — проценти та 1 007,36 грн — комісія.
Таким чином, у зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань у неї виникла заборгованість перед Позивачем у загальному розмірі 28 461,69 грн, яку Позивач просить стягнути в судовому порядку, а також відшкодувати понесені судові витрати у розмірі 2 662,40 грн.

ІІ. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08 червня 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. При цьому суд відповідно до ст. 19 ЦПК України вирішуючи питання про розгляд справи у спрощеному провадженні врахував ціну позову і складність справи. Одночасно з відкриттям провадження у справі Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. 

ІІІ. Позиції учасників судового провадження.
Представник Позивача у судове засідання не з`явилася. У позовній заяві просить розглядати справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, у встановлений строк відзив на позовну заяву не надала.
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відтак, з огляду на вказані приписи ЦПК, а також приймаючи до уваги позицію позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду, судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи.
Згідно ч.1ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення. 
Відтак, суд 07.09.2026 перейшов до стадії ухвалення рішення.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.
Щодо кредитного договору №2001541012401 від 02.02.2020
Судом встановлено, що 02.02.2020 між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 на підставі кредитного договору №2001541012401 було оформлено кредитну картку із кредитним лімітом у сумі 17 000 грн.
Заява на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування та паспорт споживчого кредиту за цим договором підписані Відповідачем власноручним підписом. Таким чином, Позичальник підтвердила, що ознайомлена з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту. 
Згідно із наданим позивачем розрахунком, заборгованість за договором №2001541012401 від 02.02.2020 станом на 19.03.2026 становить 12 317,79 грн, з яких: 7 472,42 грн — заборгованість за кредитом; 4 845,37 грн — заборгованість за процентами.
Щодо кредитного договору №1010831443 від 28.11.2022
Судом встановлено, що 28.11.2022 між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1010831443 (продукт «Рефінансування»), за яким Позичальнику надано кредитні кошти у сумі 21 454,88 грн. 
Заява на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування та паспорт споживчого кредиту підписані Відповідачем за допомогою електронного підпису (ОТР-пароля). Таким чином, Позичальник підтвердила, що ознайомлена з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту. 
Згідно із наданим позивачем розрахунком, заборгованість за договором №1010831443 від 28.11.2022 станом на 19.03.2026 становить 12 514,29 грн, з яких: 8 908,94 грн — заборгованість за кредитом; 0,49 грн — заборгованість за процентами; 3 604,86 грн — заборгованість за комісією.
Щодо кредитного договору №1012073759 від 15.06.2023 
Судом встановлено, що 15.06.2023 між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1012073759 (продукт «Рефінансування»), за яким Позичальнику надано кредитні кошти у сумі 6 995,76 грн. 
Заява на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування та паспорт споживчого кредиту підписані Відповідачем за допомогою електронного підпису (ОТР-пароля). 
Таким чином, Позичальник підтвердила, що ознайомлена з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту. Згідно із наданим позивачем розрахунком, заборгованість за договором №1012073759 від 15.06.2023 станом на 19.03.2026 становить 3 629,61 грн, з яких: 2 622,13 грн — заборгованість за кредитом; 0,12 грн — заборгованість за процентами; 1 007,36 грн — заборгованість за комісією.

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду ,щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.
Згідно зі ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону і одностороння відмова від зобов`язання чи зміна його умов не допускається. Ст. 1054 ЦК України передбачає обов`язок позичальника за кредитним договором повернути кредит та сплатити проценти.
Положеннями ст. 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі статтею 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Частиною 1статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Стаття 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк.
Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (стаття 13 ЦПК України).
Згідно частиною третьою статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до змісту статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно із частиною другою статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до статті 79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно частин першої другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України.
Обов`язок із доказування слід розуміти, як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування, і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22.04.2021 року у справі № 904/1017/20).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас, цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини, з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі №129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58. постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2021 року у справі №904/2104/19, провадження №12-57гс21).

VІ. Висновки суду.
Судом встановлено, що між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитні договори: №2001541012401 від 02.02.2020, за яким було оформлено кредитну картку з кредитним лімітом у розмірі 17 000 грн; №1010831443 від 28.11.2022 на суму 21 454,88 грн; №1012073759 від 15.06.2023 на суму 6 995,76 грн.
Наявність підпису Відповідача підтверджує волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх, отже є доведеним факт укладення між сторонами кредитних договорів, а також те, що позичальник всі умови договорів цілком зрозуміла та своїм підписом (у тому числі електронним) письмово підтвердила та закріпила, що сторони діяли свідомо, були вільні в укладенні даних договорів, вільні у виборі контрагента та умов кредитування.
Відтак, між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 виникли договірні зобов`язання.
У матеріалах справи наявні розрахунки заборгованості Відповідача перед Позивачем за вказаними кредитними договорами, згідно з якими за договором № 2001541012401 заборгованість становить 12 317,79 грн, за договором № 1010831443 — 12 514,29 грн, а за договором № 1012073759 — 3 629,61 грн, у зв`язку з чим загальний розмір заборгованості Відповідача перед Позивачем станом на 19.03.2026 становить 28 461,69 грн.
Згідно зі ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦПК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
У ході вирішення спору відповідач своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні та подачу відзиву не скористалася, фактичних обставин справи не оспорила та існування вказаного договору не спростувала, як і не надала іншого розрахунку заборгованості.
Також суд вважає слушними посилання позивача на відсутність з його боку факту пропуску позовної давності, оскільки відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257,258,362,559,681,728,786,1293цього Ко дексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Згідно з п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) встановлений з 12.03.2020 та скасований з 30.06.2023 згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 р. №651. Воєнний стан на території України введено з 24.02.2022 та він діє дотепер.
Таким чином, позивачем не пропущено строк позовної давності для звернення до суду.
Встановивши дані обставини, враховуючи, що відповідач взятих на себе за договором обов`язків не виконав, має заборгованість за кредитним договором, вирішуючи справу в межах заявлених позивачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що Позивач довів існування між ним та Відповідачем кредитних зобов`язань, невиконання цих зобов`язань Відповідачем та розмір заборгованості, що утворився внаслідок невиконання Відповідачем зобов`язань за договорами. Відтак, позовні вимоги АТ «ПУМБ» до відповідача про стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

VІ. Розподіл судових витрат.
Позивачем при поданні позовної заяви до суду сплачено судовий збір в сумі 2662,40 грн. 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки у справі, що розглядається, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2662,40 грн, тобто пропорційно до задоволення позовних вимог.
На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 509, 526, 530, 612, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, статтями 77-82, 141, 259, 263-265, 268, 280, 284 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами — задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитними договорами №2001541012401 від 02.02.2020, №1010831443 від 28.11.2022 та №1012073759 від 15.06.2023 у загальному розмірі 28 461 (двадцять вісім тисяч чотириста шістдесят одна) грн 69 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» витрати по сплаті судового збору в сумі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп.
Копію заочного рішення направити відповідачу в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду.
Відповідач має право подати заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідач має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Відповідач має право оскаржити заочне рішення до суду апеляційної інстанції лише у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Через неявку всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення (частина четверта статті 268 ЦПК України), а датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК України).

Позивач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (код ЄДРПОУ 14282829, вул. Андріївська, буд. 4, м. Київ, 04070).
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Повний текст судового рішення складено 07.09.2026

Суддя   Дмитро ДАВИДЧУК