Роздільнянський районний суд Одеської області 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
| Справа №: 511/2503/26

Номер провадження 3/511/651/26
"27" липня 2026 р. Роздільнянський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Бобровська І. В., 
секретаря судового засідання Кіндракевич В.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області матеріали, що надійшли з Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , особу з інвалідністю 2 групи, РНОКПП НОМЕР_1 , за статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), -
ВСТАНОВИВ:
У період часу з 05 години 05 хвилин 24 квітня 2026 року по 12 годину 07 хвилин 27 квітня 2026 року, на Привокзальній площі в місті Роздільна Одеської області, ОСОБА_1 виявив пошкодження транспортного засобу Audi, реєстраційний номер НОМЕР_2 , після чого залишив місце ДТП до якого був причетний і не повідомив про це до поліції, чим порушив пункт 2.10.а ПДР. 
Позиція учасників розгляду справи.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлявся належним чином. 
У попередньому судовому засіданні надав пояснення, відповідно до яких 27 квітня 2026 року він прибув із міста Одеси, де перебував три дні у лікарні, та виявив, що належний йому транспортний засіб Audi, припаркований на Привокзальній площі, має механічні пошкодження. При цьому інших учасників дорожньо-транспортної пригоди чи її очевидців ним виявлено не було. Також пояснив, що, будучи інсулінозалежним та через погіршення стану здоров`я, не викликав працівників поліції, оскільки мав терміново прибути додому. Після покращення самопочуття він звернувся до поліції з метою встановлення особи, яка пошкодила його транспортний засіб, однак стосовно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, тоді як іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди встановлено не було.
Висновки суду за результатами розгляду матеріалів.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України").
Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань». 
З огляду на викладене суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами.
Відповідно до диспозиції статті 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом із цим, відповідальність за статтею 122-4 КУпАП настає за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
При цьому суб`єктивна сторона цього правопорушення може бути виражена виключно у формі прямого умислу. Це означає, що особа повинна не лише усвідомлювати факт пригоди, а й свідомо бажати уникнути відповідальності шляхом розриву свого зв`язку з транспортним засобом та обставинами події.
Відповідно до статті 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.
Відповідно до статті 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Крайня необхідність - це випадок зіткнення двох інтересів, які рівною мірою охороняються законом, і при якій заради збереження більш важливого інтересу, заподіюється шкода меншому інтересові.
Крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): 
-небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій;
-при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; 
-шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.
Вчинення протиправного діяння в стані крайньої необхідності представляє собою дії правопорушника спрямовані на усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, встановленому порядку управління, але за умов, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунена іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена.
Суд погоджується з доводами правопорушника про те, що його дії були виправданими, необхідними в конкретній дорожній ситуації та спрямовані на збереження його життя і здоров`я.
Крім того, суд враховує факт самостійного звернення ОСОБА_1 після покращення самопочуття до правоохоронних органів, а також відсутність потерпілих осіб унаслідок ДТП.
Очевидно, що у цьому конкретному випадку, заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена, а доказів того, що водієм була завдана шкода будь-яким іншим учасникам дорожнього руху, немає.
Отже, ОСОБА_1 у даному випадку діяв у стані крайньої необхідності, а тому у відповідності до статті 17 КУпАП, не може нести адміністративну відповідальність за статтею 122-4 КУпАП.
Пунктом 4 частини 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку вчинення дії особою в стані крайньої необхідності.
Керуючись статтями 33, 40-1, 247, 283, 284, 307- 308 КУпАП, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  за статтею 122-4 КУпАП закрити на підставі пункту 4 частини 1 статті 247 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом 10 днів з дня її постановлення.

Суддя:  І. В. Бобровська

Постанова набрала законної сили "______" ____________20___р. 
Срок пред`явлення до виконання постанови 3 місяці.