ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/2657/26
11 вересня 2026 року | м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 02.02.2026 року сформував електронний ВОД в застосунку Резерв+, то відстрочка за п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" продовжилася автоматично до завершення мобілізації, тобто до 04.05.2026 року.
Також, Позивач 03.02.2026 в Підволочиській селищній раді належним чином оформив акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 03.02.2026 №576, який надавав до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ОСОБА_2 ). 
20 березня 2026 року, Позивача зупинили працівники поліції та доставили в ТЦК та СП, оскільки він перебував в розшуку, де він повідомив, що має право на відстрочку і показав свій електронний ВОД, але будь-якого реагування не було. Спочатку його утримували в ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ОСОБА_2 ), в подальшому відвезли в ІНФОРМАЦІЯ_3 , ніхто нічого не пояснював, ніхто не повідомляв, що скасовано відстрочку, не дозволяли вийти за межі приміщення, і в той же день його мобілізували та відправили на навчання.
Фактично про те, що йому скасовано відстрочку позивачу стало відомо із відповіді на адвокатський запит від 07.04.2026 року №2666, якою направлено повідомлення про те, що протоколом від 20.03.2026 №63 комісія скасувала відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період по п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", оскільки було виявлено, що дана особа користувалася відстрочкою, яка надана автоматично системою ЄДР "Оберіг" та згідно поданих документів до заяви №9995 від 31.10.2025 закінчився термін дії додатку №8, який складений 28.01.2025 року.
Позивач 03.02.2026 в Підволочиській селищній раді належним чином оформив акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 03.02.2026 22576, як це передбачено п. 61 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560, який в подальшому надав до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ОСОБА_3 
20.03.2026 позивач був призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період згідно витягу з наказу про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період. 
Копію відповідного наказу отримав на адвокатський запит №35 від 27.03.2026 простим листом. Порушення прав ОСОБА_1 відбулося внаслідок видання протиправного наказу начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 про призов на військову службу під час мобілізації та відправлено до військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби
Позивач не погоджується із Протоколом Комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 №63 від 20.03.2026 року про скасування діючої законної відстрочки, а в подальшому із призовом на військову службу під час мобілізації, на особливий період та відправлення до військової частини НОМЕР_1 , а тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою суду від 30.04.2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач Військова частина НОМЕР_1 скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов через систему "Електронний суд" із відповідними письмовими доказами 12.05.2026. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне. 
Процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу. Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 05.02.2025 у справі №160/2592/23 за позовом військовослужбовця до районного ТЦК та військової частини про визнання протиправними дій щодо призову і зобов`язання прийняти рішення про звільнення зі служби та вказав, що визнання процедури призову протиправною не спричиняє звільнення незаконно мобілізованого з військової служби, тобто, не відновлює попереднього становища особи, призваної на військову службу. Просив в задоволенні позову відмовити.
Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_4 скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов через систему "Електронний суд" із відповідними письмовими доказами 26.05.2026. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне. 
Позивачем, до заяви про надання відстрочки від призову під час мобілізації (за формою згідно додатку 4 Порядку №560), додано копію Висновку № 23(214)від 19.05.2025 року не встановленої форми (наказ МОЗ № 407 від 09.03.2021 року «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я», зареєстрований в Міністерстві юстиції № 510/36132 від 15.04.2021 року), копію Акту (Додаток 8) про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 28.01.2025, термін дії якого закінчився, висновок ЛКК № 213 від 19.05.2025 року не встановленої форми, документи про підтвердження ступеня родинних зав`язків. 
При дослідженні доданих до заяви документів вбачається, що на розгляд комісії з надання відстрочки від призову під час мобілізації, на особливий період документи, які за формою не відповідають вимогам, затвердженим наказами Міністерством охорони здоров`я України. 
Інших документів, зокрема, виписок хвороб, епікризів, програм реабілітації хворих з медичних закладів позивачем не надано. 
Отже, згідно поданих Позивачем документів, які видані медичними установами в період 2025-2026 року потребу особи в отриманні постійного стороннього догляду не підтверджено. 
З урахуванням наведеного вище, незалежно від висновку комісії з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Позивача відсутня самостійна правова підстава отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Висновок призначений для реєстрації порушень функцій організму, через які особа не може самостійно пересуватися та/або самообслуговуватися і потребує постійного стороннього догляду, в тому числі для реєстрації когнітивних порушень, які виникають при захворюваннях (органічні психічні розлади (F00–F09), розумова відсталість (F70–F79), порушення рухової активності (паралічі), соціальна дезадаптація тощо). Когнітивні порушення можуть спостерігатися у симптокомлексі розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин (F10–F19), шизофренії (F20), первазивних розладів психологічного розвитку (F84), нейродегенеративних захворювань (хвороба Альцгеймера, Паркінсона тощо), судинних захворювань головного мозку (інсульти, інфаркти мозку, церебральний атеросклероз), нейроінфекції, наслідків черепно-мозкової травми, новоутворень, метаболічних порушень та інтоксикацій, аутоімунних захворювань, генетичних захворювань тощо. 
Особам, яким інвалідність встановлено безстроково, Висновок видається безстроково. Особам, яким інвалідність встановлено на певний строк, Висновок видається на строк не більше, ніж до завершення строку, на який їм встановлено інвалідність, але не менше, ніж на 12 місяців. Іншим категоріям осіб Висновок видається на строк 12 місяців з дати видачі. Строк зберігання Висновку — 3 роки. 
Вказаний медичний документ підписується головою та членами ЛКК, у ній обов`язково зазначається строк дії та необхідність стороннього догляду. 
У наданому Позивачем на розгляд комісії висновку у формі первинної облікової документації №080-2/о потребу у отриманні постійного стороннього догляду на непрофесійній основі не зазначено. 
Довідку до акта МСЕК позивачем не надано, витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу члена сім`ї першого, другого ступеня, або третього ступеня споріднення в постійному догляді за формою, затвердженою МОЗ, також не надано. 
Таким чином, Позивачем не надано на розгляд Комісії відповідних підтвердних документів, які слугували б підставою для надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Рішення про відмову Позивачу у наданні відстрочки приймалось комісією, тобто колегіально, яке було оформлено Протоколом № 63 від 20.03.2026 року. Встановленим порядком до Позивача доведено прийняте комісією рішення, а саме Повідомленням №2178 від 20.03.2026 року про скасування відстрочки із зазначенням причини відмови за формою згідно з додатком 7 Порядку №560. 
Відповідно до п.63 Порядку №560, у разі ухвалення комісією рішення про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаний, який підлягає призову на військову службу під час мобілізації, направляється на медичний огляд для визначення придатності до військової служби. 
Позивач 20 березня 2026 року був направлений на проходження медичного огляду ВЛК (номер направлення 6900069), за результатами проходження медичного огляду ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно до Довідки військово-лікарської комісії № 2026-0320-2207-4925-3 від 20.03.2026, на підставі графи ІІ розкладу хвороб, графи ТДВ визнаний придатним до військової служби. 
На основі результатів проведення медичного огляду, відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з питань мобілізаційної підготовки, мобілізаційної готовності та мобілізації) від 20.03.2026 №79 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період» Позивача призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період та відправлено до місця проходження військової служби у військову частину НОМЕР_1 .
З огляду на зазначене, наказ про призов Позивача на військову службу під час мобілізації, як акт індивідуальної дії реалізовано шляхом його застосування, а тому, його оскарження не є належним та ефективним способом захисту, оскільки скасування вказаного наказу не може привести до відновлення порушеного права. 
По-друге, станом на дату подання цього позову Позивач перебуває у статусі військовослужбовця Збройних Сил України. 
Відповідно до п.56 Порядку №560, відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”. 
Таким чином, позовні вимоги в частині скасування рішення комісії про скасування відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не призведе до бажаних (очікуваних) наслідків, а саме поновленню Позивачеві відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період за наявності підстав відповідно до п.14 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки надання відстрочки ставить в залежність перебування особи у статусі військовозобов`язаного, і як вже було зазначено вище, після прийняття наказу №79 та призову Позивача виникли нові правовідносини, а саме проходження військової служби, особливості яких визначаються Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджене Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 . 
Таким чином, з огляду на зазначені вище пояснення дій Відповідача, організацію проведення призову Позивача на військову службу під час мобілізації, на особливий період, що включала в себе надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та порядок її оформлення, організацію медичного огляду та процедуру оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, проведено із дотриманням встановленого порядку та в межах повноважень визначених законодавством, тобто добросовісно та розсудливо.
На підставі викладеного представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити.
Ухвалою суду від 22.06.2026 продовжено строк розгляду справи на 2 місяці.
Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи не надходило.
На підставі статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судовий розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.
Справа розглянута з урахування періоду перебування головуючої судді у основній щорічній плановій відпустці.
Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 , перебував на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ). 
Позивач неодноразово користувався та мав право на відстрочку за п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", так як був зайнятий постійним доглядом за хворою матір`ю, яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребувала постійного догляду, що стверджується довідками від 23.11.2024 №12311, від 19.02.2025 №2255, від 31.07.2025 №7718. В подальшому вказана відстрочка відображалася в електронному військово-обліковому документі.
Воєнний стан та загальну мобілізацію в Україні у 2025 році було продовжено на 90 діб кожні три місяці, охоплюючи весь рік. Згідно з рішеннями Верховної Ради, режим продовжено до 05:30 05 листопада 2025 року, а згодом до 03 лютого 2026 року. 
А відтак, коли Позивач 02.02.2026 року сформував електронний ВОД в застосунку Резерв+, то відстрочка за п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" продовжилася автоматично до завершення мобілізації, тобто до 04.05.2026 року. Також, Позивач 03.02.2026 в Підволочиській селищній раді належним чином оформив акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 03.02.2026 №576, який надавав до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ОСОБА_2 ). 
20 березня 2026 року, Позивача зупинили працівники поліції та доставили в ТЦК та СП, оскільки він перебував в розшуку, де він повідомив, що має право на відстрочку і показав свій електронний ВОД, але будь-якого реагування не було. Спочатку його утримували в ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ОСОБА_2 ), в подальшому відвезли в ІНФОРМАЦІЯ_3 , ніхто нічого не пояснював, ніхто не повідомляв, що скасовано відстрочку, не дозволяли вийти за межі приміщення, і в той же день його мобілізували та відправили на навчання. 
Позивач неодноразово повідомляв представників ТЦК та СП, що має право на відстрочку, що таким правом користується з 2024 року, показував вказані документи, в тому числі акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 03.02.2026 №576, проте жодної відповіді не отримав. 
Фактично про те, що йому скасовано відстрочку позивачу стало відомо із відповіді на адвокатський запит від 07.04.2026 року № 2666, якою направлено повідомлення про те, що протоколом від 20.03.2026 №63 комісія скасувала відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період по п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", оскільки було виявлено, що дана особа користувалася відстрочкою, яка надана автоматично системою ЄДР "Оберіг" та згідно поданих документів до заяви 29995 від 31.10.25 закінчився термін дії додатку Х№8, який складений 28.01.2025 року. 
Вказані обставини не відповідають дійсності, оскільки Позивач 03.02.2026 в Підволочиській селищній раді належним чином оформив акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 03.02.2026 №576, як це передбачено п. 61 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. №560, який в подальшому надав до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ОСОБА_2 ). 
Позивач вважає, що в порушення вимог пункту 9 частини 1 статті 23 не враховано, що він був зайнятий постійним доглядом за хворою матір`ю, яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребувала постійного догляду. Комісією при ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ОСОБА_2 ) допущено бездіяльність у перевірці достовірних даних при скасуванні відстрочки про термін дії додатку №8 (в даному випадку акту про встановлення факту здійснення особою постійного догляду) та не інформування ОСОБА_1 про те, що Комісія прийняла відповідне рішення та скасувала діючу відстрочку. В подальшому, 20.03.2026 позивач був призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період згідно витягу з наказу про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Копію відповідного наказу отримав на адвокатський запит №35 від 27.03.2026 простим листом. 
Порушення прав ОСОБА_1 відбулося внаслідок видання протиправного наказу начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 про призов на військову службу під час мобілізації та відправлено до військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби. 
Згідно вимог п. 7 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю (батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд), які за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, чи рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи потребують постійного догляду. 
Позивач не погодився із Протоколом Комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 №63 від 20.03.2026 року про скасування діючої законної відстрочки, а в подальшому із призовом на військову службу під час мобілізації, на особливий період та відправлення до військової частини НОМЕР_1 , а тому змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.
Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного. 
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. 
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Згідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону. 
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі Закон №2232-ХІІ, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин). 
Згідно із частиною 1 статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. 
Частина 2 статті 1 Закону №2232-ХІІ передбачає, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі- Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються є військовослужбовцями. 
Відповідно до частини 2 статті 2 цього Закону проходження військової служби здійснюється: громадянами України у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом; іноземцями та особами без громадянства у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України. 
Згідно з частиною 5 статті 1 Закону №2232-ХІІ від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом. 
За змістом частини 9 статті 1 Закону №2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники- особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники- особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці- особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані- особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти- особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період. 
Згідно з частиною 1 статті 39 Закону №2232-ХІІ призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». 
На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку. 
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі- підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-ХІІ (далі Закон №3543-ХІІ, у редакції від 07.09.2024, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). 
Статтею 1 Закону №3543-ХІІ визначено, що: 
мобілізація- комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту- на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано; 
особливий період- період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій. 
Відповідно до частини 2 статті 4 Закону №3543-ХІІ загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій. Згідно з частиною 5 статті 4 Закону № 3543-ХІІ вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. 
За змістом статті 2 Закону №3543-ХІІ правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України «Про оборону України», цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти. 
Відповідно до пункту 20 частини І статті 106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України. 
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан. 
Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Полтавської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва. 
Пунктом 8 цього Указу визначено місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб- підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку: 1) своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, прибуття техніки на збірні пункти та у військові частини; 2) здійснення призову військовозобов`язаних, резервістів на військову службу, їх доставки до військових частин та установ Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України; 3) виділення тимчасово будівель, споруд, земельних ділянок, транспортних та інших матеріально-технічних засобів, надання послуг Збройним Силам України, Національній гвардії України, Службі безпеки України, Державній прикордонній службі України, Державній спеціальній службі транспорту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України та іншим військовим формуванням України відповідно до мобілізаційних планів. 
На час виникнення спірних правовідносин у цій справі на території України продовжує діяти воєнний стан. 
Відповідно до частини 5 статті 22 Закону №3543-ХІІ призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України- Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту,- відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту). 
Статтею 23 Закону №3543-ХІІ встановлено вичерпний перелік осіб, яким надається відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації та перелік осіб, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Згідно вимог п. 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю (батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд), які за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, чи рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи потребують постійного догляду. 
В той же час, важливим моментом у даних спірних правовідносинах виступають наступні обставини. 
З аналогічних підстав, керуючись п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Позивачу вже неодноразово надавалась відстрочка, що підтверджується довідками від 23.11.2024 №12311, від 19.02.2025 № 2255, від 31.07.2025 №7718 та у визначеному чинним законодавством порядку не скасовувались. В подальшому вказана відстрочка відображалася в електронному військово-обліковому документі. 
На підставі частини 5 статті 22 Закону №3543-ХІІ, Кабінет Міністрів України затвердив постановою від 16.05.2024 №560 Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі Порядок №560, в редакції від 04.10.2024, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). 
Згідно даного Порядку №560 перевірка підстав у військовозобов`язаного щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період (крім випадків, коли відстрочка від призову оформляється та надається автоматично відповідно до пункту 59 цього Порядку) здійснюється посадовими особами територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів) відповідно до (їх функціональних обов`язків за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз (банків) даних. 
Тобто в даному випадку, комісія при скасуванні відстрочки оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. 
За таких обставин, суд вважає, що Комісія при ІНФОРМАЦІЯ_2 безпідставно скасовано ОСОБА_1 відстрочку на підставі п. 9 ч. І ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яка була продовжена автоматично та не здійснено будь-яких заходів щодо перевірки законність підстав для надання відстрочки. Будь-яку інформацію про скасування відстрочки ОСОБА_1 не отримував. Фактично, про це йому стало відомо із відповіді на адвокатський запит від 07.04.2026 року № 2666, якою направлено повідомлення про те, що протоколом від 20.03.2026 №63 комісія скасувала відстрочку від призову на військову службу Під час мобілізації, на особливий період по п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", оскільки було виявлено, що дана особа користувалася відстрочкою, яка надана автоматично системою ЄДР "Оберіг" та згідно поданих документів до заяви №9995 від 31.10.25 закінчився термін дії додатку №8, який складений 28.01.2025 року. 
Вказані обставини не відповідають дійсності, оскільки Позивач 03.02.2026 в Підволочиській селищній раді належним чином оформив акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 03.02.2026 №576, як це передбачено п. 61 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560, який в подальшому надав до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ). 
З огляду на наведене, суд вважає, що позивач дотримався встановленої Порядком № 560 процедури для вирішення питання про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період з підстави, визначеної пунктом 5 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-ХІІ. 
Проте, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 безпідставно скасовано діючу відстрочку, останнього протизаконно було мобілізовано до лав Збройних Сил України. 
Щодо вимог про визнання протиправним та скасування витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20.03.2026 Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період до військової частини НОМЕР_2 , суд зазначає наступне. 
Так, Позивач неодноразово користувався та мав право на відстрочку за п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", так як був зайнятий постійним доглядом за хворою матір`ю, яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребувала постійного догляду, що стверджується довідками від 23.11.2024 №12311, від 19.02.2025 №2255, від 31.07.2025 №7718. В подальшому вказана відстрочка відображалася в електронному військово-обліковому документі. 
ОСОБА_1 03.02.2026 в Підволочиській селищній раді належним чином оформив акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 03.02.2026 №576, як це передбачено п. 61 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560, який в подальшому надав до ІНФОРМАЦІЯ_2 (Підволочиськ). 
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що право на відстрочку від призову на військову службу повинно бути реалізоване військовозобов`язаним шляхом вчинення ним активних дій та оформлення його у відповідний спосіб: уповноваженим органом (зокрема, районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки). При цьому реалізація такого права може бути здійснена лиш набуття ним статусу військовослужбовця. 
Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.01.2024 у справі №280/6033/22, від 01.10.2024 у справі №160/10728/23, від 01.10.2024 у справі №200/4189/22, від 14.11.2024 у справі №160/33822/23. 
Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні: норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відтак, Позивач вважає, що Комісією при ІНФОРМАЦІЯ_2 в порушення вимог пункту 9 частини 1 статті 23 не враховано, що він був зайнятий постійним доглядом за хворою матір`ю, яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребувала постійного догляду, що стверджується довідками від 23.11.2024 №12311, від 19.02.2025 №2255, від 31.07.2025 №7718. В подальшому вказана відстрочка відображалася в електронному військово-обліковому документі, а ОСОБА_1 03.02.2026 в Підволочиській селищній раді належним чином оформив акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 03.02.2026 №576, що підтверджується належними доказами. 
За таких обставин, суд вважає, що наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20.03.2026 №79 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період» щодо ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо вимоги про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби з подальшим виключенням його зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , слід зазначити наступне.
В абзаці третьому підпункту 10.2 пункту 10 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» зазначено, що скасування акта суб`єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта.
Тому, правовим наслідком скасування оскаржуваних наказів є те, що вказані накази не породжують правових наслідків від моменту їх прийняття, а правовідносини сторін повинні бути приведені до попереднього стану.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суд, у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду (ч. 3 ст. 245 КАС України).
Отже, з метою поновлення прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах, які були порушені прийняттям оскаржуваного індивідуального акта суб`єкта владних повноважень, суд вправі покласти на такого суб`єкта обов`язок вчинити дії, однак лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.
Виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини здійснюється у разі його звільнення з військової служби.
У свою чергу підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, визначені пунктом 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-ХІІ і їх перелік є вичерпним.
Тому, суд дійшов висновку про неможливість задоволення частини позовних вимог, щодо виключення позивача зі списків особового складу військової частини.
Разом з тим суд звертає увагу на те, що правові наслідки скасування у судовому порядку оскаржуваних наказів відповідачів полягають у незаконності призову та прийняття позивача на військову службу під час мобілізації та втраті чинності зазначеними актами, що закономірно покладає на відповідачів обов`язок вирішити питання про звільнення позивача з військової служби після набранням рішенням суду законної сили. Зокрема, Верховним Судом в постанові 11.04.2024 у справі № 520/7954/22 підтверджено можливість звільнення особи з військової служби у зв`язку із визнанням протиправним та скасуванням наказів про мобілізацію і зарахування до списків особового складу військової частини.
Відповідно до ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про: визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4); інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).
Суд вважає, що ефективним та належним способом відновлення порушених прав позивача є визнання протиправним та скасувати рішення Комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , відстрочки від призову на 13 військову службу під час мобілізації, на особливий період, на підставі п.9 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку" оформлене протоколом від 20.03.2026 №63. Визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.03.2026 №79 "Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період" щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , якого відповідно до поіменного списку №4085 від 20.03.2026, призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період та відправлено до Військової частини НОМЕР_1 . В решті позовних вимог слід відмовити.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Оскільки позов підлягає задоволенню частково, то відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 665,60 грн, сплачений відповідно до квитанції від 27.04.2026
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на підставі п.9 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку", оформлене протоколом від 20.03.2026 №63. 
Визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.03.2026 №79 "Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період" щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , якого відповідно до поіменного списку №4085 від 20.03.2026, призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період та відправлено до Військової частини НОМЕР_1 . 
В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 сплачений судовий збір в розмірі 665,60 грн (шістсот шістдесят п`ять) 60 копійок. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено 11 вересня 2026 року.
Реквізити учасників справи:
позивач:
- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 ); 
відповідач:
- Комісія при ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 );
- ІНФОРМАЦІЯ_4 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 , Код ЄДРПОУ НОМЕР_4 );
- Військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_4 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ). 

Головуючий суддя Подлісна І.М.