ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

головуючий суддя у першій інстанції: Бориславський Ю.Л.

30 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 462/351/26 пров. № А/857/13419/26	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.
суддів: Валюха В.М., Шавеля Р.М.
за участю секретаря судового засідання: Нагибайло Т.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 17 лютого 2026 року у справі № 462/351/26 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції та Управління патрульної поліції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -
ВСТАНОВИВ:
15.01.2026р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Департаменту патрульної поліції та Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП, у якому просив суд:
-визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА №6478894 від 07.01.2026р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та провадження у справі закрити. 
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 17 лютого 2026 року в позові відмовлено.
Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції, апелянт ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Просить суд, Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 17 лютого 2026 року скасувати та прийняти нову постанову якою позов задовольнити.
Представник апелянта Сокіл У.В. подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із сімейними обставинами.
Однак, колегія суддів вважає що дане клопотання слід залишити без задоволення, оскільки явка сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась. 
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.
ст.229 КАС України передбачено, що фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. 
07.01.2026р. поліцейський 2 взводу 2 роти 4 бат. Управління патрульної поліції у Львівській області капрал поліції Приставський О.Б. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6478894 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.121-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1190 гривень.
Із змісту оскаржуваної постанови видно, що 07.01.2026р. в 15:36 год. на а/д М06 Київ-Чоп 557 км у с. Ков`ярі зафіксовано транспортний засіб «Mazda CX-30», номерний знак НОМЕР_1 , водій якого рухався із швидкістю 78 км/год. у населеному пункті, транспортний засіб із забрудненим номерним знаком, що не дає чітко визначити символи на відстані 20м, чим порушив пункт 2.9.в. Правил дорожнього руху України.
Постанову про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6478894 від 07.01.2026р. винесено на підставі даних зафіксованих за допомогою технічного засобу TruCAM LTI 20/20.
ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
ст.251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
В ст.14 Закону України «Про дорожній рух» видно, що учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до ст.41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху. ( далі по тексту – ПДР).
Згідно п.12.9 (б) ПДР, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в п.п.12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до пп. «и» п.30.3 цих Правил.
п.12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. 
Оспорювана постанова містить покликання як на доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративного порушення - покази вимірювання швидкості за допомогою приладу TruCam, та технічну документацію на вказаний прилад яка знаходиться в матеріалах справи.
Як видно з даних доказів, позивач порушив вимоги п. 12.9 (б) ПДР України, а саме рухався у населеному пункті із швидкістю 78 км./год при дозволенній швидкості руху 50 км/год.
ч.1 ст.122 КУпАП встановлено відповідальність, в тому числі, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.
В п.2.9. (в) Правил дорожнього руху видно, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.
ч.1 ст.121-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення керування передбачено, що керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
В ст.36 Кодексу України про адміністративні правопорушення видно, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Таким чином, адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1190 гривень накладено на позивача, з врахуванням положень ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення , в межах санкції ст., встановленої ч.1 ст.121-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення .
ч.2 ст.222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту та до їх компетенції відповідно до підвідомчості відноситься ч.1 ст.121-3, ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
В ст.251 КУпАП видно, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до наданого представником Департаменту патрульної поліції свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/34531, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 02 вересня 2022 року та чинного до 02 вересня 2026 року, вимірювач швидкості транспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM № ТС 008368, відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах: ±2км/год. в діапазоні від 2 км/год. до 200 км/год..
Також технічний засіб фото/відеофіксації правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху LTI 20/20 TruCAM отримав сертифікат перевірки типу від 26.12.2018р., який дійсний до 26.12.2028р. .
Колегією суддів оглянуто відеозапис від 07.01.2026р. з місця зупинення працівниками поліції транспортного засобу «Mazda CX-30», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням позивача, з якого чітко видно, що передній номерний знак транспортного засобу «Mazda CX-30» повністю забруднений та на ньому неможливо прочитати символи, що перешкоджає та/або ускладнює ідентифікацію та чіткому визначенню символів номерного знака з відстані 20 м.
Як видно з матеріалів справи та відео, транспортний засіб «Mazda CX-30», номерний знак НОМЕР_1 рухався на автодорозі а/д М06 Київ-Чоп 557 км у с. Ков`ярі зі швидкістю 78 км/год., при обмеженні швидкості на даній ділянці дороги, яка становить 50км/год., що зафіксовано технічним приладом 20/20із забрудненим номерним знаком.
Лазерний вимірювач 20/20відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань, лазерні вимірювачі швидкості TruCam дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки.
Таким чином, прилад TruCAM 20/20 пройшов повірку у встановленому законом порядку, за результатами якої визнано його відповідність вимогам технічного регламенту, а тому, є дозволеним до використання на території України.
При цьому, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Виробником передбачена система заходів, які нівелюють вібрації та короткочасне переривання лазеру, тому прилад не може здійснювати вимірювання швидкості з більшою похибкою, ніж передбачено виробником та визначено у свідоцтві про повірку. 
Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі.
Апеляційний суд здійснив перегляд відео зафіксованого правопорушення, що долучені відповідачем та подані у системі «Електронний суд», на яких чітко відображено марку транспортного засобу, забруднений реєстраційний номер транспортного засобу, місце, на якому зафіксовано адміністративне правопорушення, що є населеним пунктом та швидкість руху автомобіля, що зафіксована лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCAM.
Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.
Аналогічна правова позиція викладена Верховим Судом у постанові від 14.03.2018р. у справі № 760/2846/17.
Апелянт не надав жодних доказів на спростування факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121-3, ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Щодо доводів апелянта про відсутність складу адміністративного правопорушення колегія суддів зазначає наступне.
З відеоматеріалів видно, що реєстраційний номерний знак транспортного засобу був забруднений, що навіть після зупинки транспортного засобу позивач змушений власноруч видаляти забруднення з номерного знаку. Забруднення було значним, а сам номерний знак є нечітким та важким для ідентифікації навіть під час безпсереднього перебування біля транспортного засобу.
Перед початком руху позивач не переконався у належному стані номерного знаку транспортного засобу, чим порушив встановлені вимоги Правил дорожнього руху, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки оскаржена постанова прийнята поліцейським в межах повноважень та у спосіб визначений законами та Конституцією України. 
Вказана правова позиція апеляційного суду узгоджується із постановами Верховного Суду від 28.11.2018р. у справі № 537/1214/17, від 24.12.2019р. у справі № 459/1801/17.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст.229,308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Залізничного районного суду м. Львова від 17 лютого 2026 року у справі № 462/351/26 – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	Н. В. Бруновська 	
судді	 	В. М. Валюх 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 09.07.2026р.