ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

01 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/769/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції 
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.01.2026 року (головуючий суддя Науменко В.В.)
у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відповідача Департамента патрульної поліції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 , 07.02.2025 року звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Департамента патрульної поліції, просив:
- визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу служби в Національній поліції України вислугу років в органах Державної кримінально-виконавчої служби України за період проходження служби з 18 серпня 2015 року по 01 березня 2021;
- зобов`язати Департамент патрульної поліції, відповідно до пунктів 1, 3 частини 2 статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в Національній поліції України, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, стаж служби у Державній кримінально-виконавчій службі України за період з 18.08.2015 року по 01.03.2021.
В обґрунтування позову зазначено, що починаючи із 18.08.2015 року по 01.03.2021 року позивач проходив службу на різних посадах особового складу в управлінні Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області, Південному міжрегіональному управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції. Наказом Державної установи «Олександрівський виправний центр (№104)» від 08.02.2021 № 15/ос-21, у відповідності до частини 5 статті 23 Закону України «Про кримінально-виконавчу службу України» та пункту 4 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», у зв`язку зі скороченням штатів та проведенням організаційних заходів, 01.03.2021 позивача було звільнено зі служби. Станом на день звільнення позивач мав вислугу у календарному обчисленні 05 (п`ять) років 06 (шість) місяців 13 (тринадцять) днів. Водночас, вказана вислуга років відповідачем не зарахована.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.01.2026 року адміністративний позов задоволено. 
Визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу служби в Національній поліції України вислугу років в органах Державної кримінально-виконавчої служби України за період проходження служби з 18 серпня 2015 року по 01 березня 2021.
Зобов`язано Департамент патрульної поліції, відповідно до пунктів 1, 3 частини 2 статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в Національній поліції України, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, стаж служби у Державній кримінально-виконавчій службі України за період з 18 серпня 2015 року по 01 березня 2021.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати (судовий збір) у розмірі 1211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, зарахувавши період навчання у вищому навчальному закладі до стажу служби в поліції. Відповідно до ч. 2 ст. 78 Закону України «Про національну поліцію», перелік періодів служби що включаються до стажу служби в поліції та надають право на встановлення надбавки за вислугу років і додаткову оплачувану відпустку, є вичерпним та не передбачає включення часу навчання у навчальному закладі. Вказує, що судом першої інстанції не було встановлено усі фактичні обставини справи та не досліджено докази якими вони підтверджуються.
Згідно статті 309 КАС України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
Згідно ч.2 ст. 309 КАС України суд апеляційної інстанції ухвалою від 16.06.2026 продовжив строк розгляду даної справи на 15 днів.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне. 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу на різних посадах в управлінні Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області, Південному міжрегіональному управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.
Наказом Державної установи «Олександрівський виправний центр (№104)» від 08.02.2021 № 15/ос-21, у відповідності до частини 5 статті 23 Закону України «Про кримінально-виконавчу службу України» та пункту 4 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», у зв`язку зі скороченням штатів та проведенням організаційних заходів, 01.03.2021 року позивача звільнено зі служби.
Вислуга років позивача на день звільнення у календарному обчисленні становить 05 (п`ять) років 06 (шість) місяців 13 (тринадцять) днів.
Наказом Територіального управління Служби судової охорони у Кіровоградській області від 10.04.2024 № 251/ос, позивача звільнено зі служби.
Вислуга років позивача на день звільнення у календарному обчисленні становить 08 років 04 місяці 12 днів.
Відповідно до наказу Департаменту патрульної поліції від 12.04.2024 № 614 о/с, позивача прийнято на службу в поліцію за конкурсом на посаду поліцейського взводу № 1 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП, присвоєно спеціальне звання «старший сержант поліції» та закріплено спеціальний жетон з індивідуальним номером 0209703.
У наказі також зазначено, що стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки в календарному обчисленні станом на 12 квітня 2024 року – 05 років 6 місяців 13 днів.
Позивач звернувся із письмовою заявою від 03.01.2025 року до відповідача щодо зарахування до стажу служби в органах та підрозділах Державної кримінально-виконавчої служби України до стажу служби в Національній поліції України.
За результатами розгляду заяви позивачу надано відповідь від 16.01.2025 №581/41/4/03-2025, у якій зазначено, що відповідно до частини 2 статті 78 Закону України “Про Національну поліцію” до стажу служби в поліції зараховуються: 
1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 
2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 
3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 
4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 
5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони; 
6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР. Виходячи з вищевикладеного, служба в органах Державної кримінально-виконавчої служби України не зараховується до стажу служби в поліції.
Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування позивачу до стажу служби в Національній поліції України вислугу років в органах Державної кримінально-виконавчої служби України за період проходження служби з 18.08.2015 року по 01.03.2021.
Суд першої інстанції позов задовольнив.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України “Про Національну поліцію” від 02.07.2015 р. №580-VIII.
Статтею 1 Закону №580-VIII визначено, що Національна поліція України (поліція) – це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.
За приписами частин 1, 2 статті 59 Закону №580 служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. 
Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Статтею 60 Закону №580-VIII встановлено, що відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.
Приписами статті 78 Закону №580-VIII врегульоване питання стажу служби в поліції, відповідно до частини 1 якої стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.
Згідно з частиною другою статті 78 Закону № 580-VIII до стажу служби в поліції зараховуються:
1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;
2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;
3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;
4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;
5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони;
6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.
Частинами 3 та 4 статті 78 Закону № 580-VIII встановлено, що під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.
Порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.
Отже, до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.
Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України, до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України "Про міліцію", а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.
При цьому, ч.5 ст.23 Закону України "Про державну кримінально-виконавчу службу України" від 23.06.2005 року №2713-IV передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. 
Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.
Слід взяти до уваги, що у попередніх редакціях ч.5 ст.23 цього ж Закону було передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюються дія статей 22 і 23 Закону України "Про міліцію", а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ. 
На працівників кримінально-виконавчої служби поширюються умови оплати праці, передбачені для працівників органів внутрішніх справ, які не мають спеціальних звань.
Системний аналіз вище наведених норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що фактично законодавець поширив дію усіх норм, які врегульовують порядок і умови проходження служби працівниками органів внутрішніх справ, а в подальшому - поліцейськими, на працівників кримінально-виконавчої служби.
Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV.
Згідно з преамбулою зазначеного Статуту його дія поширюється на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Крім того, частиною першою статті 6 Закону України “Про Державну кримінально-виконавчу службу України” закріплено, що Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.
Таким чином, на позивача, під час проходження ним служби в період, що досліджується, розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому поліції. 
Тобто, всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.
Отже, на позивача, як і на інших працівників кримінально-виконавчої служби (окрім тих, на яких розповсюджується дія Закону України “Про державну службу”), під час проходження ними служби в період, що досліджується, розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому - поліції, в тому числі й дія статей 22, 23 Закону України “Про міліцію” та відповідні норми Закону України “Про Національну поліцію”, Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114, Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України.
Враховуючи тотожність правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в установі виконання покарань, діяльність позивача, функції, які ним виконувались на момент проходження служби, статус позивача, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що стаж служби в Державній кримінально-виконавчій службі України має зараховуватись до стажу служби в поліції, що дає право, зокрема на встановлення надбавки за вислугу років.
Вказана правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним в постановах від 20.10.2022 по справі №160/11127/20, від 01.08.2023 по справі №240/30024/21.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а тому наведені правові висновки касаційного суду підлягають до врахування судом у цій справі у подібних правовідносинах.
Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що матеріалами справи підтверджується, що в період з 18.08.2015 року по 14.06.2019 позивач був курсантом Академії Державної пенітенціарної служби та курсантом Чернівецького юридичного коледжу Державної пенітенціарної служби України (а.с. 18). 
При цьому, вказаний період згідно витягу з послужного списку позивача є службою в Державній пенітенціарній службі України (а.с. 18).
Також згідно витягу з послужного списку позивача (а.с. 18):
з 18.06.2019 року по 01.03.2021 – позивач проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України.
Отже, матеріалами справи підтверджується, що у вказаний спірний період позивач проходив службу в Державній пенітенціарній службі України та в органах Державної кримінально-виконавчої служби України.
Посилання відповідача на постанови Верховного Суду від 31.03.2020 у справі №520/2067/19 та від 22.07.2020 у справі №520/5960/19 є необґрунтованим, оскільки не стосуються подібних правовідносин, оскільки предметом спору у цих справах було неврахування до стажу служби в поліції часу навчання особи у вищому навчальному закладі.
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач вказаного обов`язку не виконав, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази щодо правомірності відмови позивачу у зарахуванні стажу служби в органах кримінально-виконавчої служби до стажу служби в поліції.
Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не зарахування позивачу до стажу служби в поліції стаж служби з 18 серпня 2015 року по 01 березня 2021 року у управлінні Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області, Південному міжрегіональному управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції та зобов`язання зарахувати до стажу служби в поліції вказаний період.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову.
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачем та нормами законодавства, що регулює дані правовідносини. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст. 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції – залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.01.2026 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова 

суддя Л.А. Божко 

суддя О.М. Лукманова