Справа № 183/4663/26
№ 2/183/5491/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2026 рокуСамарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Сороки О.В.
секретаря судових засідань Григорьєвої В.С.,

розглянувши, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання,

за участю представника позивача – адвоката Мусаєвої Ю.В.,
відповідача ОСОБА_2 
представника відповідача – адвоката Шрама В.Ю.,-

в с т а н о в и в:
Стислий виклад позиції сторін.
10.04.2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини від заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з 01.02.2026 року і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення ним 23-х років.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі.
В період шлюбу у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.07.2015 року у справі № 183/3595 з відповідача на користь позивача, на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягувалися аліменти у розмірі 650 грн. щомісяця, а на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.07.2023 року у справі № 183/4179/23 спосіб стягнення аліментів було змінено, з відповідача на користь позивача стягувалися аліменти у розмірі частини від заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття.
ОСОБА_3 на момент звернення до суду з цим позовом досяг повноліття, однак з вересня 2024 року навчається в ВСП «Новомосковський фаховий коледж УДУНТ», батько дитини з моменту досягнення сином повноліття допомоги на навчання не надає, хоча має таку можливість.
Позивачка звертає увагу, що повнолітній син фактично знаходиться на утриманні матері, що ставить її у скрутне матеріальне становище, наполягає на стягненні аліментів з 01.02.2026 року, тобто з наступного дня після досягнення сином повноліття.
В свою чергу, позивачці відомо, що відповідач працює, має регулярний дохід, інших утриманців не має.
У відзиві на позов відповідач частково визнає позовні вимоги, має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/8 частини від свого заробітку (доходу) щомісяця, посилаючись на те, що він являється інвалідом 3 групи і має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – осіб з інвалідністю внаслідок війни. Його єдиним джерелом доходу являється пенсія у розмірі 18578,38 грн., частину від доходу він витрачає на лікування, потребує реабілітації, не має можливості працевлаштуватися після такого поранення. Вважає, що аліменти мають стягуватися з моменту пред`явлення позову, а не з 01.02.2026 року, як зазначає позивачка у позові (а.с. 35).
Процесуальні дії у справі.
Постановленою суддею Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області Сорокою О.В. ухвалою від 01 червн 2026 року відкрите спрощене позовне провадження (а.с. 30).
Позиція сторін в судовому засіданні, заяви та клопотання.
В судовому засіданні представник позивача адвокат Мусаєва Ю.В. позов підтримала, надала пояснення про те, що здебільшого кошти на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання потрібні задля можливості проїзду до навчального закладу з с.Орлівщина в м.Самар, син потребує харчування, лікування, придбання одягу тощо.
Відповідач та його представник в судовому засідання позов визнали частково, відповідач звернув увагу на неможливість свого працевлаштування з групою інвалідності.
Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши підстави позову, докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 являються батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 14).
Рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 14.07.2007 року у справі № 183/3595/15 з відповідача на користь позивача, на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягувалися аліменти у розмірі 650 грн. щомісяця (а.с. 18-19), а на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.07.2023 року у справі № 183/4179/23 спосіб стягнення аліментів було змінено, з відповідача на користь позивача стягувалися аліменти у розмірі частини від заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття (а.с. 20-24).
ОСОБА_3 навчається у відокремленому структурному підрозділі «Самарівський фаховий коледж Українського державного університету науки і технологій» на 2 курсі зі спеціальності «Галузеве машинобудування» на бюджетній основі (денна форма навчання), з 01.09.2024 року, дата закінчення коледжу 30.06.2028 року (а.с. 17).
Правовідносини, що виникли між сторонами, з приводу у тримання дитини, що продовжує навчання, врегульовані наступними нормами закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка або син, а також самі дочка або син, які продовжують навчання.
Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчання, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Як зазначав суд вище, правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу)
За таких обставин, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежного від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів із урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів із одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
У відповідності до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків.
Як зазначав суд вище, задля отримання аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання, необхідна сукупність чотирьох юридичних фактів, що підлягають доказуванню, відповідно до вимог ЦПК України. 
Відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст. 78 ЦПК України, судне бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до вимог ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Так, у позові позивач посилається на те, що потребує матеріальної допомоги, однак не зазначає, з чого складаються витрати, що вона несе на навчання сина.
При визначенні розміру аліментів, суду не надано доказів матеріального становища позивача, однак суд бере до уваги подані відповідачем докази щодо його матеріального становища та стану здоров`я.
Так, сукупність поданих відповідачем доказів свідчить про те, що він являється інвалідом 3 групи і має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – осіб з інвалідністю внаслідок війни (а.с. 36). Відповідачу встановлений діагноз – після травматична невропатія правого малогомілкового та великогомілкового нервів з помірним парезом правої стопи, сенсорними порушеннями. Вогнепальне осколкове поранення правої нижньої кінцівки з пошкодженням стегнової артерії, відновлення ПСА ауто венозною вставкою, ішемія правої ноги 2 ст. (а.с. 37-39), потребує медикаментозного лікування та лікування в стаціонарному реабілітаційному відділенні.
На підтвердження свого майнового стану відповідачем надано виписку по особовому рахунку, у відповідності до якої ОСОБА_2 отримує пенсію по інвалідності у розмірі 18578,38 грн. (а.с. 40).
Доказів щодо стану здоров`я та майнового стану отримувача аліментів суду не подано.
В свою чергу, позивачем порушене питання про те, що їй повнолітній син, в зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, а тому виходячи з засад, визначених Сімейним Кодексом України щодо спільного обов`язку батьків утримувати повнолітню дитину, що продовжує навчання, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина – ОСОБА_3 , що продовжує навчання, у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, з дня подачі позову до закінчення учбового закладу.
Виходячи з засад змагальності, визначених у ст. 12 ЦПК України, суд вважає, що визначеного розміру аліментів, з урахуванням спільного обов`язку батьків щодо своїх дітей, буде достатньо у даній спірній ситуації для забезпечення витрат, безпосередньо пов`язаних з навчанням дитини.
Також, у відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд вважає за необхідне визначити дату початку стягнень з дати звернення позивача до суду, а саме - з 10 квітня 2026 року
Підстав для початку стягнення аліментів з 01.02.2026 року суду не подано.
Визначаючи кінцеву дату стягнення аліментів, суд вважає за необхідне визначити датою закінчення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчання. 
Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1331,20 гривень.
Керуючись ст. ст. 3, 5, 12, 77-82, 141, 258, 259, 264-265, 268 ЦПК України, суд,-
у х в а л и в :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, - задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період його навчання, у розмірі 1/8 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з 10 квітня 2026 року до закінчення учбового закладу, тобто до 30 червня 2028 року, а за умови продовження навчання – не більше, ніж до досягнення 23-річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 1331 гривня 20 копійок (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне найменування сторін:
Позивач – ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;
Відповідач – ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя О.В.Сорока.