ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

справа № 380/10836/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2026 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Желік О.М., розглянувши у порядку письмового провадження заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у справі № 380/10836/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Парк Арена» до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.06.2026 у справі № 380/10836/26 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Парк Арена» до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича задоволено повністю. Визнано протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Парк Арена» основної винагороди у розмірі 596986,16 грн у межах виконавчого провадження № 80404203. Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Парк Арена» (код ЄДРПОУ 41121029) надмірно стягнуту суму основної винагороди у розмірі 517906 (п`ятсот сімнадцять тисяч дев`ятсот шість) грн 72 коп. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Парк Арена» (ЄДРПОУ 41121029) за рахунок приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 6214 (шість тисяч двісті чотирнадцять) грн 88 коп.
03.07.2026 до суду надійшла заява позивача про ухвалення додаткового судового рішення, в якій позивач просить ухвалити додаткове рішення у справі № 380/10836/26, яким стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Парк Арена» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн (двадцять тисяч гривень 00 копійок).
В обґрунтування заяви позивач зазначає, що до позовної заяви долучено попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, а у пункті 48 позовної заяви повідомлено суд, що у разі розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цей попередній орієнтовний розрахунок слід розцінювати як усне клопотання позивача та його представника про вирішення питання про розподіл судових витрат за результатами розгляду справи у суді першої інстанції. Заявник наголошує, що понесені витрати є реальними та обґрунтованими, перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з протиправними діями відповідача, а їх розмір відповідає критеріям співмірності, визначеним частиною п`ятою статті 134 КАС України.
Від представника відповідача надійшло заперечення на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні заяви в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн повністю, а в разі незгоди суду з такими доводами - зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню, з урахуванням критеріїв співмірності, визначених частиною п`ятою статті 134 КАС України, до 2000,00 грн.
Згідно з частиною третьою статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
За вказаних обставин, враховуючи, що справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, суд розглянув заяву про ухвалення додаткового рішення також у письмовому провадженні.
Розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового судового рішення з питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу та заперечення відповідача, суд враховує таке.
Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з частиною першою статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Отже, у статті 252 КАС України встановлено вичерпний перелік підстав для винесення додаткового рішення у справі. Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення (постанови чи ухвали), внаслідок якої залишилися не вирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.
Оскільки під час ухвалення рішення від 30.06.2026 питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу не вирішувалося, а позивач ще у позовній заяві заявив відповідне клопотання та звернувся із заявою про ухвалення додаткового рішення у строк, передбачений частиною сьомою статті 139 КАС України, суд вважає, що наявні правові підстави для розгляду заяви по суті.
Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Статтею 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частиною першою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 КАС України).
Відповідно до частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У частині четвертій статті 134 КАС України вказано, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
У справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04, рішення від 23.01.2014) Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункти 268, 269). Згідно з висновком, сформованим у рішенні у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) від 28.11.2002, відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і які були дійсно необхідними.
Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.
Положеннями частини п`ятої статті 134 КАС України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частиною сьомою цієї статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.
Суд встановив, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Парк Арена» (клієнт) та Адвокатським об`єднанням «ТІ ЕНД ТІ ПАРТНЕРС» укладено Договір про надання правової допомоги № 1067 від 26.09.2025. Вартість послуг адвокатського об`єднання відповідно до пункту 4.1 Договору визначається за домовленістю сторін в Актах про надання правової допомоги.
На підтвердження понесених витрат позивачем долучено: 1) Договір про надання правової допомоги № 1067 від 26.09.2025; 2) Акт про надання правової допомоги № 1 від 02.07.2026 згідно з Договором про надання правової допомоги № 1067 від 26.09.2025.
Згідно з Актом про надання правової допомоги № 1 від 02.07.2026 адвокатським об`єднанням через адвоката Заваду Тараса Романовича надано послугу з підготовки і написання позовної заяви, що включала аналіз матеріалів виконавчого провадження № 80404203 (постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про стягнення основної винагороди приватного виконавця, постанови про закінчення виконавчого провадження, ухвали Господарського суду Львівської області про затвердження мирової угоди, відповіді приватного виконавця на адвокатський запит щодо фактично стягнутих та розподілених коштів) та інших документів виконавчого провадження, вартістю 20000,00 грн за 8 (вісім) годин роботи. Загальна вартість наданих послуг згідно з Актом становить 20000,00 грн.
Таким чином, суд встановив, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підтверджені Договором про надання правової допомоги № 1067 від 26.09.2025 та Актом про надання правової допомоги № 1 від 02.07.2026.
Водночас, вирішуючи питання про розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають стягненню з відповідача, суд зважає на таке.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 26.06.2019 у справі № 200/14113/18-а, яку суд враховує у відповідності до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
При цьому суд враховує, що відповідно до сталої практики Верховного Суду (зокрема, постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, постанова Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 09.04.2019 у справі № 826/2689/15) суд не може зменшувати розмір витрат на правничу допомогу з власної ініціативи; зменшення можливе виключно за наявності клопотання іншої сторони з обґрунтуванням неспівмірності заявлених витрат, а обов`язок доведення такої неспівмірності покладається саме на сторону, яка таке клопотання заявляє.
У цій справі відповідач у своєму запереченні від 06.07.2026 заявив клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, обґрунтувавши його неспівмірністю заявленої суми зі складністю справи та обсягом фактично виконаної адвокатом роботи. За таких обставин суд наділений повноваженням розглянути питання про співмірність заявлених витрат та вирішити питання про можливість їх зменшення.
Оцінюючи заявлені витрати на відповідність критерію співмірності, суд зазначає таке.
Дана справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Предмет спору не є складним, стосується виключно перерахунку розміру основної винагороди приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої суми та не потребував дослідження великого обсягу фактичних даних. Релевантна практика Верховного Суду з цього питання є усталеною й наведена безпосередньо в самій позовній заяві, а тому вирішення справи не вимагало від адвоката значного обсягу юридичної та технічної роботи, опрацювання складних і неоднозначних правових питань чи вивчення значного масиву джерел права.
Суд також враховує, що до складу заявлених витрат включено вартість послуги з підготовки і написання однієї позовної заяви у розмірі 20000,00 грн (8 годин роботи). Водночас зміст позовної заяви, її обсяг та правова складність не свідчать про витрачення адвокатом такого обсягу часу, який обґрунтовував би заявлений розмір гонорару за цю послугу, а сам розмір вартості підготовки позовної заяви у такій категорії справ є явно завищеним і не відповідає критеріям реальності та розумності, з огляду на незначну складність справи та обсяг фактично виконаної роботи.
Суд бере до уваги і доводи відповідача про те, що Договір про надання правової допомоги № 1067 від 26.09.2025 з боку клієнта (позивача) підписаний керівником Товариства Завадою Тарасом Романовичем, і ця ж особа - адвокат Завада Тарас Романович - згідно з ордером готувала, підписувала та подавала позовну заяву у цій справі, а Акт про надання правової допомоги № 1 від 02.07.2026 з боку клієнта також підписано Завадою Т.Р. Наведене суд оцінює у сукупності з іншими обставинами при вирішенні питання про розумність та співмірність заявленого розміру витрат.
Враховуючи незначну складність справи, обсяг і характер фактично наданих адвокатом послуг, реально необхідний для їх надання час, значення справи для сторони, а також виходячи з критеріїв реальності, розумності та пропорційності адвокатських витрат, суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 20000,00 грн не є співмірним зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та підлягає зменшенню.
За таких обставин суд вважає, що розумним, обґрунтованим та співмірним зі складністю справи й обсягом наданих послуг є розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7000,00 грн, який підлягає стягненню на користь позивача за рахунок приватного виконавця. У стягненні решти заявлених витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що заява позивача про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню.
Керуючись статтями 132, 134, 139, 243, 252, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
в и р і ш и в:

заяву позивача про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Парк Арена» (код ЄДРПОУ 41121029) за рахунок приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 (сім тисяч) грн 00 коп.
У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Рішення (додаткове) набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Апеляційна скарга на рішення (додаткове) подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій, встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Желік О.М.