Справа № 212/5993/26 
2/212/8083/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2026 року Покровський районний суд міста Кривого Рогу

в складі: головуючого, судді - Козлов Ю.В. 
за участю секретаря - Кучеренко Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с. Баришівка Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

27.04.2026 року ТОВ «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій просить стягнути з відповідача борг за кредитом у розмірі 37848 грн., також просить стягнути понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2662,40 грн.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що 27 червня 2019 року між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту № 3680203, у відповідності до умов якого його підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладанні кредитного договору, а також відповідно отримав кредитні кошти на картковий рахунок у сумі 5700 грн. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, внаслідок чого 29.10.2025 року між ТОВ «Алекскредит» та ТОВ «Секвоя Капітал» укладений договір факторингу № 29/10-2025, а 31.10.2025 року між ТОВ «Секвоя Капітал» та ТОВ «ФК «Солвентіс» укладений договір факторингу № ДФ-31102025, згідно з яких відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 3680203 від 28 серпня 2019 року. 
Сума боргу перед ТОВ «ФК «Солвентіс» становить 37848 грн., з яких: 5700 грн. заборгованість за тілом кредиту; 32148 грн. заборгованість за відсотками. На підставі викладеного, представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Солвентіс» заборгованість за кредитним договором № 3680203 від 27.06.2019 року в розмірі 37848 грн., а також судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн.
Ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 25.05.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 13.07.2026, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
13.07.2026 ухвалою суду призначено заочний розгляд даної цивільної справи.
Рішенням Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 13.07.2026 позов задоволено.
04.08.2026 до суду звернулася представник ОСОБА_1 із заявою про перегляд заочного рішення суду від 13.07.2026 по цивільній справі за Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (справа № 212/5993/26). В обґрунтування зазначає, що відповідач не отримував кредит ані від позивача ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс», ані від ТОВ «Алекскредит», договір з яким надано до позову. Вказаний в позові та в кредитному договорі номер телефону не належить відповідачу. Вказаний банк на який нібито надходили кошти не відомий відповідачу. Позивач не надав докази перерахування коштів від особи, яка називає себе позикодацем/кредитором до позичальника. Доводи позивача в підтвердження укладення договору споживчого кредиту №2521635 від 14.06.2020, видачі відповідачці коштів та розміру наданої позики, розміру нарахованих сум заборгованості - не підтверджені належними, достовірними та достатніми доказами.
Згідно наданих позивачем документів строк позики за загальними умовами (максимальний строк) 191 день з 18.06.2020 до 26.12.2020 р. Відповідно, проценти за користування кредитом максимально могли б бути нараховані тільки за цей період. Після спливу визначеного договором строку кредитування право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Представник відповідача зазначає, що згідно Графіку платежів, який викладений у додатку 1 до кредитного договору зазначено, що орієнтовна загальна вартість кредиту за загальними умовами кредитування за період 18.06.2020-26.12.2020 - 6 771,30 грн. Отже, максимальна сума заборгованості за наданим кредитним договором, яка включає тіло кредиту та проценти за користування - 6 771,30 грн. Натомість згідно позову та наданого Детального розрахунку суми заборгованості за договором проценти за користування нараховані по 04.02.2021 р. і сума заборгованості склала 39 387,00 грн. Таким чином, позивачем надано суду завідомо неправдиву інформацію щодо розміру заборгованості, наявності кредитних правовідносин між відповідачем та ТОВ «Алекскредит», а надані документи містять суперечливі дані. Також не застосовано норми законодавства і розмір нарахованих процентів більш як на 50% перевищив суму, яку позивач вважає було надано у позику, що є порушенням статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів»
Також, зазначає що в матеріалах справи відсутні докази того, що ТОВ «Алекскредит» та ТОВ «ФК «Елаєнс» (яке за наданою ним довідкою фактично перерахувало кошти) є фінансовими установами, які мають право надавати фінансові послуги в даному випадку кредитні. Також відсутні докази того, що юридичні особи, які придбали право вимоги за договороми факторингу (ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» та позивач ТОВ «СОЛВЕНТІС») мають право надавати факторингові послуги на дату укладення кожного договору – споживчого кредиту та відступлення права вимоги.
На підставі вищевикладено, представник відповідача просить у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту №3680203 від 18.06.2020 р. відмовити повністю. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати – витрати на правничу допомогу в розмірі 8000 гривень та судовий збір 532,48 грн. та здійснювати розгляд справи без участі сторони відповідача в письмовому провадженні за поданими сторонами доказами.
Ухвалою суду від 07.08.2026 заяву про перегляд заочного рішення прийнято до розгляду. 
11.08.2026 від представника позивача надійшли додаткові пояснення по справі. Де зазначено, що він вважає її безпідставною та необґрунтованою, з огляду на наступне. Договір про надання кредиту №3680203 від 18.06.2020 разом із відповідними додатками укладено відповідачем із первісним кредитором шляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що підтверджує вчинення правочину в електронній формі, при цьому таке підписання стало можливим виключно після авторизації відповідача в особистому кабінеті на сайті кредитора з використанням логіна та пароля, а також внесення персональних даних і номера телефону, без чого укладення договору та додатків до нього було б неможливим.
Згідно з даними, отриманими з відкритого джерела – мобільного застосунку GetContact, до номера телефону НОМЕР_1 прив`язані такі теги (імена), як: « ОСОБА_2 », «Славик Робота» та інші (скріншот з мобільного застосунку “GetContact” додається). Вказані дані свідчать про загальноприйняту ідентифікацію зазначеного номера із особою на ім`я « ОСОБА_2 », що має значення для ідентифікації особи у межах цієї справи. Наголошуємо, що дані з GetContact подаються як допоміжний доказ, і в сукупності з іншими матеріалами справи можуть бути враховані судом відповідно до вимог статті 80 ЦПК України щодо оцінки доказів.
Таким чином, позивач надав до суду всі наявні у нього докази у спосіб та формі, що відповідають вимогам чинного законодавства України, зокрема електронний доказ - договір про надання кредиту №3680203 від 18.06.2020 разом із відповідними додатками, укладеними між відповідачем та первісним кредитором.
Щодо доводів представника відповідача про те, що з довідки, яка мала б слугувати доказам перерахування коштів кредитором відповідачу на підставі кредитного договору, випливає тільки те, що не ТОВ «Алекскредит» надано позику і не на підставі кредитного договору з відповідачем.
ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» виконало всі необхідні вимоги для укладення договору про надання кредиту №3680203 від 18.06.2020, у зв`язку з чим 18.06.2020 було перераховано грошові кошти на банківський рахунок відповідача (Клієнта) у розмірі 5 700 грн 00 коп., що підтверджується довідкою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛАЄНС» (далі по тексту – ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС») від 02.11.2024, копія якої була додана до позовної заяви та міститься в матеріалах справи.
З урахуванням викладеного вище, наявна в матеріалах справи копія довідки ТОВ «ФК«ЕЛАЄНС» від 02.11.2024 є належним та допустимим доказом, що підтверджує перерахування первісним кредитором кредитних коштів відповідачу на умовах, визначених договором про надання кредиту №3680203 від 18.06.2020.
З розрахунку заборгованості за договором про надання кредиту №3680203 від 18.062020, відповідачем здійснено платежі у розмірі: 30.06.2020 року у розмірі 909,15 грн. на погашення заборгованості, які зараховано в рахунок сплати процентів за користування кредитом. 10.07.2020 року у розмірі 826,50 грн. на погашення заборгованості, які зараховано в рахунок сплати процентів за користування кредитом. Такі дії відповідача є конклюдентними діями та свідчать про визнання ним факту укладення кредитного договору і правомірності вимог позивача.
Представником відповідача не спростовано розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами, не надано альтернативного розрахунку заборгованості, а подані заперечення зводяться виключно до формального та необґрунтованого заперечення позовних вимог без наведення конкретних обставин чи доказів на їх підтвердження.
Щодо вимоги представника відповідача про стягнення з позивача судові витрати пов`язані із наданням професійної правничої допомоги у розмірі 8 000 грн. Представником відповідача не доведено, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн. були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим, біль того представником Відповідача не надано детального опису послуг із зазначенням витраченого часу та обсягом виконаних робіт.
На підставі вищевикладеного, залишити без задоволення заяву ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 13 липня 2026 року у справі №212/5993/26 за позовом ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Розглядати справи у його відсутність. 
Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.
Суд, сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів, встановив, що 18.06.2020 року ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» було укладено кредитний договір №3680203 про надання кредиту відповідачеві, згідно п.п. 1.3, в сумі 5700 грн. з кінцевим терміном повернення, згідно п.3.1, 21.06.2021, який було підписано за допомогою одноразового ідентифікатору PS3680203 на номер мобільного телефону НОМЕР_2 . Згідно довідки ТОВ «ФК «Еланс» від 02.11.2024, остання підтвердила, що платежі успішно проведені в системі. Деталі операції : 18.06.2020 були перераховані грошові кошти в сумі 5700 грн., на картку № НОМЕР_3 . 
29.10.2025 між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу № 29/10-2025, у відповідності до умов якого ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» передало (відступає) ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» приймає належні ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.
31.10.2025 року між ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» та ТОВ «СОЛВЕНТІС» укладено Договір факторингу № ДФ-31102025, у відповідності до умов якого ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» передало (відступає) ТОВ «СОЛВЕНТІС» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «СОЛВЕНТІС» приймає належні ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.
В Реєстрі боржників до Договору факторингу ДФ-31102025від 29.10.2025 зазначено і вимоги до відповідача за вище вказаним кредитним договором на суму 37848 грн., що включило в себе заборгованість в сумі 5700 грн. за тілом кредиту, 32148 за процентами за користування кредитом.

Оцінка суду.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом статей 1046, 1049 ЦК України істотною ознакою договору позики є передання позикодавцем грошових коштів позичальникові, а позичальник зобов`язаний повернути отримані грошові кошти.
Отже, для виникнення у відповідача обов`язку з повернення кредиту позивач повинен довести не лише факт оформлення кредитного договору, а й факт надання кредитних коштів саме відповідачу.
Як убачається з матеріалів справи, на підтвердження перерахування відповідачу кредитних коштів позивач посилається на довідку ТОВ «ФК «Елаєнс» від 02.11.2024 року, відповідно до якої 18.06.2020 року грошові кошти у сумі 5700 грн були перераховані на картку № НОМЕР_3 .
Разом з тим, зазначена довідка не містить відомостей, які дають можливість достовірно встановити належність вказаного карткового рахунку саме відповідачу ОСОБА_1 . У матеріалах справи відсутні документи банківської установи, які б підтверджували, що картка № НОМЕР_3 була оформлена або перебувала у користуванні саме ОСОБА_1 .
Таким чином, сам факт зазначення у довідці номера банківської картки, на яку було здійснено переказ грошових коштів, не підтверджує факту отримання цих коштів саме відповідачем. Клопотань про витребування доказів представником позивача заявлено не було.
За таких обставин суд позбавлений можливості встановити необхідний причинно-наслідковий зв`язок між укладенням спірного кредитного договору, перерахуванням 5700 грн. та отриманням цієї суми саме відповідачем.
Крім того, позивач посилається на те, що кредитний договір був укладений в електронній формі шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого на номер мобільного телефону, зазначений під час оформлення кредиту.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин може бути вчинений у письмовій формі, зокрема шляхом фіксації його змісту в електронному документі або в інформаційно-комунікаційній системі. Водночас електронна форма правочину сама по собі не звільняє сторону, яка посилається на такий правочин, від обов`язку довести, що відповідні дії щодо його укладення вчинені саме іншою стороною правочину.
Відповідач заперечує належність йому номера мобільного телефону, на який, за твердженням позивача, було направлено одноразовий ідентифікатор. Позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували, що зазначений номер телефону на момент укладення спірного договору належав або перебував у користуванні саме ОСОБА_1 .
За таких обставин неможливо достовірно встановити, що одноразовий ідентифікатор, використаний для підписання кредитного договору, був отриманий та введений саме відповідачем.
Посилання представника позивача на інформацію з мобільного застосунку GetContact як на доказ належності номера телефону відповідачу суд оцінює критично. Відомості, сформовані зазначеним застосунком, ґрунтуються на даних, які можуть вноситися та змінюватися користувачами, і самі по собі не є офіційними відомостями оператора мобільного зв`язку про абонента, на якого зареєстровано відповідний номер. Відтак така інформація не підтверджує належність номера телефону саме ОСОБА_1 та не може сама по собі достовірно встановлювати особу, яка отримала та використала одноразовий ідентифікатор.
Таким чином, у матеріалах справи відсутня належна сукупність доказів, яка б дозволяла достовірно встановити, що саме відповідач уклав спірний електронний кредитний договір шляхом використання одноразового ідентифікатора та що саме відповідач отримав передбачені договором кредитні кошти.
З огляду на викладене суд доходить висновку, що позивачем не доведено виникнення у ОСОБА_1 кредитного зобов`язання, за яким заявлено вимогу про стягнення заборгованості, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.
При цьому суд зазначає, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини обов`язок суду мотивувати своє рішення не означає необхідності надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторони. Суд має надати відповідь на ті доводи, які є вирішальними для результату розгляду справи (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain», від 09 грудня 1994 року, §§ 29–30).
З огляду на те, що відсутність належних доказів фактичного отримання відповідачем кредитних коштів та неможливість достовірно встановити, що одноразовий ідентифікатор був використаний саме відповідачем, є достатніми підставами для висновку про недоведеність позовних вимог, суд не вважає за необхідне надавати окрему детальну оцінку кожному іншому доводу та запереченню сторін.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із наступного.
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки у задоволенні позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено повністю, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу відсутні.
Водночас відповідачем заявлено вимогу про відшкодування понесених ним судових витрат.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України у разі відмови в позові понесені відповідачем судові витрати підлягають відшкодуванню за рахунок позивача.
Судом встановлено, що відповідачем понесено витрати зі сплати судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення у розмірі 532,50 грн., що підтверджується відповідним платіжним документом, наявним у матеріалах справи. Вказані витрати безпосередньо пов`язані з розглядом даної цивільної справи, а тому підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.
Разом з тим, у матеріалах справи відсутні належні докази фактичного понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн., зокрема документ, що підтверджує сплату відповідних коштів адвокату. Саме лише зазначення у заяві про понесення витрат на професійну правничу допомогу не є достатнім доказом їх фактичного понесення.
За таких обставин вимога відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягає.
Отже, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню лише документально підтверджена сума судового збору, сплаченого за подання заяви про перегляд заочного рішення у розмірі 532,50 грн., а в іншій частині вимог про відшкодування судових витрат слід відмовити.
На підставі ст. ст. 526, 527,530 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст.12, 19, 43, 49, 81, 133, 141, 259, 263-265ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 532,50 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду
Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання рішення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС», місцезнаходження за адресою: 07406, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1, ЄДРПОУ 43657029.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_4 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: Ю. В. КОЗЛОВ