Справа № 375/1528/26
Провадження №  2/375/1185/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2026 року селище Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Банах-Кокус О.В.,
за участю секретаря судового засідання Киричок І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (надалі - ТОВ «СВЕА ФІНАНС»), в особі свого представника Паладич А.О.,звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за договором № 5523619 від 9 травня 2024 року у розмірі 33419,16 грн та понесені судові витрати.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 9 травня 2025 року між первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем  ОСОБА_1  укладено Договір № 5523619 про надання коштів на умовах споживчого кредиту на суму 7000,00 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти закористування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором; кредит надається строком на 360 днів; стандартна процентна ставка становить 0,95% на день, знижена (акційна) процентна ставка, яка становить 0,76% надень.
Первісний кредитор свої зобов`язання виконав та надав відповідачу кредит у сумі 7000,00 грн шляхом перерахування коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 .
1 червня 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем  ОСОБА_1 укладено додатковий договір до Договору № 5523619 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 9 травня 2025 року. Первісний кредитор свої зобов`язання виконав та надав відповідачу кредит у сумі 2000,00 грн шляхом перерахування коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 .
26 січня 2026 року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі Договору факторингу № 01.02-2/26 за плату відступило право грошової вимоги до відповідача на користь Позивача - ТОВ «СВЕА ФІНАНС».
Відповідно до Додатку 1 (реєстр боржників) до Договору факторингу № 01.02-2/26 від 26 січня 2026 року, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 5523619 складає: 33419,16 грн.
Позивач стверджує, що станом на дату подання позову відповідач має заборгованість за Договором, яка складає 33419,16 грн, з них: заборговність поза сумою кредиту - 8999,99 грн, заборгованість по процентам - 19919,17 грн, комісія - 4500,00 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості. 
Позивач просить стягнути з відповідача вказану суму.
Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників
Ухвалою суду від 7 липня 2026 року відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В прохальній частині позову представник позивача просив розгляд справи провести без участі представника позивача, позовні вимоги задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують. Також разом з позовною заявою представник позивача подав клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив розглядати справу за відсутності представника позивача, при ухваленні заочного рішення по справі, представник позивача, не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, на підставі пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України, про поважність причин неявки суду не повідомив. Крім того, у встановлений судом строк, не скористався своїм правом на подання відзиву.
Частиною 8 статті 178 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За змістом частини 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення
Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи з ухваленням заочного рішення. Суд, на підставі статті 280 ЦПК України, постановив провести заочний розгляд справи.
Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Встановлені судом фактичні обставини справи
Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.
Судом встановлено, що 9 травня 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 Договір № 5523619 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.
Основні умови Договору: сума кредиту 7000,00 грн (п. 1.2.); строк кредиту: 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів (п. 1.3.); комісія за надання кредиту становить 700,00 грн (п. 1.4.); стандартна процентна ставка: 0,95% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3. цього Договору (п. 1.4.1.); знижена (акційна) процентна ставка, яка становить 0,76% на день (п. 1.4.2.); кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 (п. 2.1).
Договір укладено в електронній формі через інформаційно-телекомунікаційну систему (ІКС) Первісного кредитора, шляхом введення електронного підпису одноразовим ідентифікатором 89392.
Первісний кредитор свої зобов`язання виконав та надав відповідачу кредит у сумі 7000,00 грн шляхом перерахування коштів на платіжну картку № НОМЕР_2 , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «ПЕЙТЕК» від 29 січня 2026 року № 20260129-887. Де зказано, що на платіжну картку клієнта № НОМЕР_2 : 09.05.2025 о 15:38:19 відбулось зарахування на суму 7000,00 грн, призначення платежу: виконання фінансових зобов`язань відповідно до укладеного договору № 5523619 від 09.05.2025. 
1 червня 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем  ОСОБА_1 укладено додатковий договір до Договору № 5523619 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 9 травня 2025 року. Відповідно до якого сума кредиту становить 9000,00 грн (п. 1.3. додаткового договору); комісія за надання кредиту становить 900,00 грн (п. 1.3.1. додаткового договору); строк кредитування та періодичність платежів залишаються незмінними відповідно до п. 1.3. Договору (п. 1.5.); комісія за надання додаткової суми кредиту становить 200,00 грн (п. 1.6. додаткового договору).
Відповідно до довідки виданої ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 29 січня 2026 року № 1-2901, вбачається, що було успішно перераховано кошти на платіжну карту клієнта: 01.06.2025 о 10:53:21 на суму 2000,00 грн, номер картки НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua – 759145628, призначення платежі: зарахування 2000,00 грн на карту НОМЕР_1 .
26 січня 2026 року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі Договору факторингу № 01.02-2/26 за плату відступило право грошової вимоги в сумі 33419,16 грн, до відповідача на користь Позивача - ТОВ «СВЕА ФІНАНС» за Договором № 5523619 від 9 травня 2025 року, що підтверджується реєстром боржників до Договору факторингу № 01.02-2/26 від 26 січня 2026 року та платіжною інструкцією № 10287 від 26 січня 2026 року та реєстром боржників до Договору факторингу № 01.02-2/26.
Згідно з Розрахунком заборгованості за договором № 5523619 від 9 травня 2025 року сформованого ТОВ «Лінеура Україна» станом на 26 січня 2026 року заборгованість складає 33419,16 грн, з них: заборговність поза сумою кредиту - 8999,99 грн, заборгованість по процентам - 19919,17 грн, штрафні санкції - 4500,00 грн.
7 червня 2025 року відповідачем здійснено часткову оплату заборгованості, а саме: 0,01 грн - тіло кредиту, 1687,20 грн - проценти за користування; 900,00 грн - комісія за надання крдиту.
Доказів погашення кредитної заборгованості матеріали справи не містять.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступнного висновку.
Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відновлення становища, яке існувало до порушення.
Вирішуючи спір, суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Відповідно до частини 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За приписами статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом статті 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно із статтею 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За правилом частини 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно із частиною 1 статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При цьому, відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв’язку укладанням між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 договору № 5523619 від 9 травня 2025 року, додаткового договору від 1 червня 2025 року до договору № 5523619 від 9 травня 2025 року та подальшим укладенням договору факторингу № 01.02-2/26 від 26 січня 2026 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС», за яким право вимоги до відповідача перейшло до ТОВ «СВЕА ФІНАНС» та наявності з боку відповідача невиконаних зобов’язань за цим договором.
Отже, позивачем доведено факт укладення кредитного договору, факт отримання відповідачем грошових коштів та порушення ним зобов’язання щодо їх повернення, а тому підлягають до задоволення вимоги позивача в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту в сумі 8999,99 грн та заборгованість по відсотках в сумі 19919,17 грн.
Окрім того, позивач просить стягнути заборгованість по комісії у розмірі 4500,00 грн.
Однак, з договору № 5523619 від 9 травня 2025 року, додаткового договору від 1 червня 2025 року та розрахунку заборгованості до вказаного договору вбачається, що комісія за надання кредиту становить 900,00 грн. 
З Розрахунку заборгованості за договором № 5523619 від 9 травня 2025 року сформованого ТОВ «Лінеура Україна» станом на 26 січня 2026 року вбачається, що відповідачем 7 червня 2025 року здійснено часткову оплату заборгованості. За рахунок частково сплачених коштів відповідачем первісний кредитор здійснив погашення заборгованості, а саме: 0,01 грн - тіло кредиту, 1687,20 грн - проценти за користування; в тому числі і 900,00 грн - комісія за надання кредиту.
Таким чином, заборгованість по комісія за надання кредиту відповідачем погашена та стягненню не підлягає
Щодо стягнення неустойки, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК Україниу період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України було введено воєнний стан дія якого, на момент розгляду справи не припинений.
З наданого Розрахунку заборгованості за договором № 5523619 від 9 травня 2025 року вбачається, що сума заборгованості у розмірі 4500,00 грн є не комісією за надання кредиту, а штрафними санкціями.
Таким чином, вимога про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 4500,00 грн, що є штрафними санкціями, задоволенню не підлягає.
Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог частково та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 5523619 від 9 травня 2025 року у розмірі 28919,16 грн, з них: заборгованість по тілу кредиту 8999,99 грн та заборгованість по відсотках - 19919,17 грн.
Висновки суду щодо розподілу судових витрат
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн, як передбачено статтею 4 ЗУ «Про судовий збір».
У силу приписів статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням того, що судом ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог, в розмірі 28919,16 грн, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у справі пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог.
Позивач просить стягнути із відповідача 33419,16 грн, водночас судом вирішено стягнути 28919,16 грн, що становить 86,53 %.
Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі: 2662,40 грн х 86,53 % = 2303,77 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 76-82, 89, 141, 223, 263-265, 268, 274-289, 354 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за договором № 5523619 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 9 травня 2025 року у розмірі 28919 (двадцять вісім тисяч дев`ятсот дев`ятнадцять) гривень 16 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» судові витрати у розмірі 2303 (дві тисячі триста три) гривні 77 копійок.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня отримання рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду .
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reestr.court.gov.ua
Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», код ЄДРПОУ 37616221, місцезнаходження: м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Повний текст судового рішення складено 9 вересня 2026 року.

Суддя      О.В. Банах-Кокус