К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2026 року місто Київ

справа № 757/8763/24-ц
апеляційне провадження № 22-ц/824/8334/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Саліхова В.В.,

суддів: Євграфової Є.П., Левенця Б.Б.,

за участю секретаря судового засідання: Зеленчука М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Тарасенка Руслана Анатолійовича на рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 січня 2026 року, ухваленого під головуванням судді Литвинової І.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в :
У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просив стягнути з відповідача суму відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 620 321,15 грн. 
Позов обгрунтовано тим, що 03 липня 2023 року у м. Києві на пров. Кріпосний, 4, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Ford Fiesta», д.н.з. НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 2.3 (б), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Mersedes Benz S63 AMG», д.н.з. НОМЕР_2 , який на праві власності належить позивачу, в результаті чого автомобіль позивача з вини відповідача зазнав механічних пошкоджень.
Згідно постанови Печерського районного суду міста Києва від 27 вересня 2023 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. 
У зв`язку із звільненням відповідача як власника наземного транспортного засобу від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності як учасника бойових дій, позивач звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди.
Разом з тим, з метою проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, позивач звернувся до ТОВ «ІТС-УКРАЇНА», яким було проведено огляд транспортного засобу позивача та відповідно до рахунків-фактур вартість відновлювального ремонту склала 780 321, 15 грн, яка була сплачена позивачем в повному обсязі. 
В подальшому МТСБУ було виплачено позивачу шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 160 000, 00 грн.
Таким чином, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення із відповідача різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, яка становить 620 321, 15 грн.
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 22 січня 2026 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 шкоду, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 123 721, 61 грн.
У задоволенні решти вимог позову - відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Тарасенко Р.А. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 січня 2026 року та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Апеляційна скарга обгрунтована тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню позивачу, є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу. Саме такий висновок Верховного Суду щодо застосування ст. 22 ЦК України викладено у постановах від 02 лютого 2022 року у справі № 757/54513/16, від 08 вересня 2025 року у справі № 161/3803/24. 
Вказує, що судом не враховано висновки Верховного Суду викладені у постановах від 30.10.2019 у справі № 753/19288/14-ц, від 25.03.2019 у справі № 591/3152/16-ц, в яких визначено, що коли автомобіль вже фактично відновлений, то суд не може взяти до уваги експертне дослідження, оскільки в ньому зазначені лише можливі витрати та повинен визначити розмір відновлювального ремонту на підставі саме документів, які підтверджують здійснення такого ремонту, тому правильним є стягнення з відповідача на користь позивача різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові, без урахування коефіцієнта фізичного зносу та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком, у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні.
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Тарасенко Р.А. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
ОСОБА_2 та його представник - адвокат Усачук О.І. в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи представник був повідомлений належно, що підтверджується наявною у справі розпискою, про причини неявки суду не повідомив, тому колегія суддів вважала можливим провести розгляд справи за відсутності відповідача та його представника.
Заслухавши доповідь судді Саліхова В.В., пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом встановлено, що 03 липня 2023 року ОСОБА_2 о 15 годині 15 хвилин у м. Києві на пров. Кріпосний, 4, керуючи автомобілем марки «Ford Fiesta», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 2.3 (б), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, а саме: не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Mersedes Benz S63 AMG», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 (водій ОСОБА_3 ), автомобілем марки «Honda», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 (водій ОСОБА_4 ), автомобілем марки «Volkswagen», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 (водій ОСОБА_5 ). У результаті дорожньо-транспортної події транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
27 вересня 2023 року постановою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/30686/23-п визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Відповідно до Звіту № 0648-VV про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників пошкодженого колісного транспортного засобу від 10 липня 2023 року, проведеного ФОП ОСОБА_6 на замовлення Моторно (транспортного) страхового бюро України, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників пошкодженого КТЗ «Mersedes Benz S63 AMG», д.н.з. НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_5 , складає 358 574, 02 грн з урахуванням ПДВ 20% на замінні складові та матеріали; 313 861, 67 грн без врахування ПДВ 20% на замінні складові та матеріали.
Листом від 02 листопада 2023 року за № 3-01б/35689 МТСБУ повідомило ОСОБА_1 про прийняте рішення у справі № 93986 про виплату йому відшкодування у розмірі 160 000, 00 грн. 
Відповідно до рахунків-фактури ТОВ «ІТС-Україна», до якого позивач звернувся із метою проведення відновлювального ремонту ТЗ «Mersedes Benz S63 AMG», д.н.з. НОМЕР_2 , № СФ-0000210 та № СФ-0000211 від 13 липня 2023 року вартість відновлювального ремонту склала 780 321, 15 грн.
Позивач перерахував вказані грошові кошти на рахунок ТОВ «ІТС-УКРАЇНА», що підтверджується платіжною інструкцією № 1 від 18 липня 2023 року на суму 393 445, 00 грн, платіжною інструкцією № 8 від 02 серпня 2023 року на суму 360 361, 00 грн, платіжною інструкцією № 1 від 21 листопада 2023 року на суму 26 515, 15 грн.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09 вересня 2024 року у справі № 757/8763/24-ц призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України, на вирішення якої поставлено наступні питання: «1) Яка ринкова вартість транспортного засобу марки «Мерседес Бенз» (реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ) на дату 07 липня 2023 року? 2) Яка вартість матеріального збитку (шкоди), завданого власнику транспортного засобу марки «Мерседес Бенз» (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) ОСОБА_1 унаслідок дорожньо-транспортної пригоди на дату 07 липня 2023 року?».
Відповідно до висновку Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 22 вересня 2025 року № СЕ-19/111-25/36454-АВ, за результатами проведеної судової транспортно-товарознавчої експертизи у цивільній справі № 757/8763/24-ц, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «Mersedes Benz S63 AMG», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 03 липня 2023 року, станом на дату оцінки 07 липня 2023 року становила: 283 721, 67 грн з урахуванням ПДВ.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що висновок судового експерта, складений за результатами проведеної судової транспортно-товарознавчої експертизи у цивільній справі № 757/8763/24-ц є найбільш обґрунтованим доказом щодо розміру шкоди в справах щодо відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є процесуально належним доказом, проведеним у встановленому порядку та не був спростований іншими доказами. Тому, розмір матеріальних збитків, враховуючи дані вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, визначеного у висновку судового експерта, складає: 283 721,67 грн - вартість відновлювального ремонту; 160 000, 00 грн - розмір здійсненого страхового відшкодування МТСБУ, а відтак з відповідача підлягає стягненню 123 721, 61 грн.
Такий висновок суду не в повній мірі грунтується на нормах матеріального та процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.
Встановлено, що сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача та отримання позивачем від МТСБУ суми страхового відшкодування у розмірі 160 000,00 грн. Предметом спору є недостатність суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна.
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі
№ 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_2 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.
Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах
від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження
№ 61-12032св19).
Задовольняючи частково позов, суд не звернув уваги, що різниця між виплаченим ОСОБА_1 МТСБУ відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу.
За таких обставин саме ОСОБА_2 , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити ОСОБА_1 таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Так, згідно із рахунками-фактури № СФ-0000210 та № СФ-0000211 від 13.07.2023 року вартість відновлювального ремонту склала 780 321,15 грн.
Позивач сплатив на рахунок ТОВ «ІТС-Україна» 780 321,15 грн., що підтверджується платіжними інструкціями № 1 від 18 липня 2023 року на суму 393 445,00 грн., № 8 від 02 серпня 2023 року на суму 360 361,00 грн., № 1 від 21 листопада 2023 року на суму 26 515,15 грн.
МТСБУ виплачено позивачу 160 000,00 грн.
Таким чином, розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 становить 620 321,15 грн. із розрахунку 780 321,15 грн. - 160 000,00 грн.
Отже, за результатами апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом першої інстанції норм процесуального права при ухваленні рішення суду знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд,-
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Тарасенка Руслана Анатолійовича - задовольнити.
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 січня 2026 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування витрат понесених на проведення відновлювального ремонту транспортного засобу у розмірі 610 321,15 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 14 липня 2026 року.

Головуючий:

Судді: