Справа № 420/15664/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Радчука А.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Адміністрації Державної прикордонної служби України (вул. Володимирська, 26, м. Київ, 01601, код ЄДРПОУ 00034039) про визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити дії, - 

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України в якій позивач просить:
визнати протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо невнесення в довідку № 256 від 20.08.2025 станом на 01.01.2023 рік про розмір грошового забезпечення померлого ОСОБА_2 для перерахунку пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1 щомісячних додаткових видів грошового забезпечення у відсотковому розмірі; 
зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення померлого ОСОБА_2 за посадою командир ланки вертольотів окремої авіаційної ескадрильї прикордонного загону Західного округу КДБ СРСР, станом на 01.01.2023 рік, відповідно до вимог ст. ст. 43 і 63 Закону України від 19.04.1992 №2262-XIII, статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, положень Постанови КМУ від 30.08.2017 № 704 з врахуванням надбавки за особливості проходження служби у розмірі 100 відсотків від посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років в розмірах у відсотках, встановлених для відповідної категорії військовослужбовців за відповідною посадою, та обчислених з урахуванням розмірів встановлених окладів станом на 2023 рік для здійснення обчислення та перерахунку пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1 з 1 лютого 2023 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області і отримує пенсію у разі втрати годувальника ОСОБА_2 від 09.12.2020 року відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
На виконання судового рішення Адміністрацією Державної прикордонної служби України складено довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2023 рік, в якій, на думку позивача, надбавка за особливості проходження служби визначена не в належному розмірі у відсотках, а саме у розмірі 40% замість 100%.
Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
У своїх доводах позивач посилається на наказ АДПС України від 09.01.2023 №18-ОС, відповідно до якого військовослужбовцям Адміністрації Державної прикордонної служби України встановлюється та виплачується надбавка за особливості проходження служби, зокрема: військовослужбовцям, які займають посади льотного складу авіаційного управління у розмірі 100% та військовослужбовцям, які займають посади в інших підрозділах Адміністрації Державної прикордонної служби України та перебувають у розпорядженні Голови Держприкордонслужби у розмірі 70%. Позивач звільнений з посади льотного складу - Командир ланки вертольотів окремої авіаційної ескадрильї прикордонного загону Західного округу КДБ СРСР, а тому надбавка за особливості проходження служби позивачу повинна бути нарахована у розмірі 100%.
Ухвалою суду від 02.06.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі.
17.06.2026 року до суду від Адміністрації Державної прикордонної служби України надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог, зазначаючи, що наказ Адміністрації Держприкордонслужби від 09.01.2023 №18-ОС стосується грошового забезпечення військовослужбовців, які займають посади в Адміністрації Державної прикордонної служби України. При цьому, ОСОБА_2 звільнений з військової служби з посади командир ланки вертольотів окремої авіаційної ескадрильї прикордонного загону Західного прикордонного округу КДБ СРСР. Відповідно, ОСОБА_2 не проходив військову службу ні в авіаційному управлінні Департаменту охорони державного кордону Адміністрації Держприкордонслужби, ні в інших підрозділах Адміністрації Державної прикордонної служби України. Відтак, посилання позивача на наказ Адміністрації Держприкордонслужби від 09.01.2023 №18-ОС відповідач вважає хибним.
Натомість, як вказано у відзиві, при визначенні відсоткового розміру надбавки у довідці №11/26238-суд в розмірі 40% відповідач керувався Наказом «Про грошове забезпечення (заробітну плату) військовослужбовців (працівників) Державної прикордонної служби України у 2023 році» від 05.01.2023 №8-ОС, отже діяв правомірно, відповідно до вимог діючого законодавста.
Інші заяви по суті справи учасниками справи не надавались, додаткові докази та клопотання не надходили.
Справу розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). 
Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.
Як встановлено судом, позивач – ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області і з 09.12.2020 року отримує пенсію у разі втрати годувальника ОСОБА_2 відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Вважаючи, що визначення посадового окладу і окладу за військовим званням у 2023 році повинно бути визначено шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив підготувати та надати до ГУ ПФУ нову довідку про розмір його грошового забезпечення, станом на 01.01.2023 із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення), та премії за відповідною посадою, яку позивач займав перед звільненням, для проведення з 01.02.2023 року перерахунку основного розміру пенсії. 
Відмова у задоволенні вказаної заяви була оскаржена до суду.
На виконання судового рішення від 29.08.2025 по справі №420/18483/25 Адміністрацією Державної прикордонної служби України складено довідку №11/26238-суд від 30.01.2026 року про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2023 рік, в якій надбавка за особливості проходження служби визначена на рівні 40%.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо зменшення йому розміру надбавки за особливості проходження служби з 100% на 40%, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, врегульовані Законом України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” від 09.04.1992 року №2262-XII (далі Закон №2262-XII). 
Питання перерахунку раніше призначених пенсій регламентовано статтею 63 Закону №2262-XII, згідно із якою перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.
Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
30.08.2017 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704), яка набрала чинності 01.03.2018 року та якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років.
Пунктом 2 Постанови №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Пунктом 5 Постанови №704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання:
1) установлювати надбавку за особливості проходження служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) та особам рядового і начальницького складу в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років. Порядок та умови виплати такої надбавки визначати керівникам державних органів залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою;
2) здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків (для військовослужбовців розвідувальних органів - не менш як 30 відсотків) посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.
Зазначено, що порядок та умови виплати такої надбавки слід визначати керівникам державних органів залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою.
13.02.2008 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №45, якою затвердив Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Пунктом 1 вказаного Порядку передбачено, що пенсії, призначені відповідно до Закону №2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 9 Закону №2011-ХІІ, пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з метою визначення порядку та умов виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України наказом Міністерств внутрішніх справ №558 від 25.06.2018 року затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі Інструкція №558 зареєстрована в Міністерстві юстиції 23.07.2018 року за №854/32306).
Відповідно до абзацу 2 пункту 2 Інструкції №558 грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Розділ ІІІ Інструкції №558 включає підрозділ 2 «Надбавка за особливості проходження служби військовослужбовцями (крім військовослужбовців строкової військової служби)», який містить такі положення.
Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які проходять військову службу в органах Держприкордонслужби, виплачується надбавка за особливості проходження служби в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років (пункт 1).
Адміністрація Держприкордонслужби, крім установлення мінімального розміру надбавки за особливості проходження служби, також відповідним наказом визначає органи Держприкордонслужби, у яких за рішенням начальників (командирів) дозволяється збільшувати мінімальний розмір надбавки за особливості проходження служби військовослужбовцям залежно від якості, складності та важливості виконуваних ними обов`язків за посадами (пункт 3).
Розмір надбавки за особливості проходження служби кожному військовослужбовцю встановлюється наказом начальника (командира) органу Держприкордонслужби, начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - наказами вищих начальників (командирів) (пункт 4).
У разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи, порушення умов несення служби, зниження показників діяльності та зміни умов служби розмір надбавки за особливості проходження служби може зменшуватися на підставі наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби з обов`язковим зазначенням конкретних обставин, які є причиною для зменшення розміру зазначеної надбавки (пункт 8).
Підставою для порушення питання щодо збільшення або зменшення розміру надбавки за особливості проходження служби є подані за командою рапорти безпосередніх начальників (командирів). У рапортах наводяться обґрунтування необхідності та доцільності прийняття відповідного рішення (пункт 9).
Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить, що розмір надбавки за особливості проходження служби військовослужбовцям прикордонної служби встановлюється для кожного окремо рішенням (наказом) начальника (командира) органу Держприкордонслужби відповідно до особливостей проходження служби та особистого внеску в загальні результати служби з урахуванням специфіки і особливостей виконання покладених на нього завдань та в межах асигнувань.
Відповідно до пунктів 2, 3 підрозділу 2 розділу ІІІ Інструкції №558 виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Державної прикордонної служби України, щороку Адміністрацією Держприкордонслужби для органів Держприкордонслужби незалежно від покладених на них завдань визначається у відсотках мінімальний розмір надбавки за особливості проходження служби.
Як зазначалось вище, Адміністрація Держприкордонслужби, крім установлення мінімального розміру надбавки за особливості проходження служби, також відповідним наказом визначає органи Держприкордонслужби, у яких за рішенням начальників (командирів) дозволяється збільшувати мінімальний розмір надбавки за особливості проходження служби військовослужбовцям залежно від якості, складності та важливості виконуваних ними обов`язків за посадами.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.08.2025 року по справі №420/18483/25 Адміністрацію Державної прикордонної служби України видана довідка від 30.01.2026 року №11/26238-суд про грошове забезпечення ОСОБА_2 станом на 01.01.2023 року за посадою командир ланки вертольотів окремої авіаційної ескадрильї прикордонного загону Західного прикордонного округу КДБ СРСР, в якій розмір надбавки за особливості проходження служби складає 40%.
Однак, позивач не погоджується з розміром надбавки за особливості проходження служби та зазначає, що відповідачем було протиправно занижено розмір надбавки за особливості проходження служби та премії.
За результатом розгляду справи №380/19324/23 Верховний Суд дійшов висновку, що саме Міністром оборони України встановлюється мінімальний гарантований розмір надбавки за особливості проходження служби та розмір щомісячної премії, виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України, який своєю чергою, є підставою для визначення спірних виплат позивачу. За висновками Верховного Суд, розмір надбавки за особливості проходження служби та премії у довідках про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року, які видаються особам на виконання рішень суду у справах щодо визначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання, пенсію яким призначено відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", зазначаються у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа звільнилась на пенсію.
Пунктом 1 наказу АДПС України від 09.01.2023 №18-ОС, на який посилається позивач у позові, визначено, що військовослужбовцям Адміністрації Державної прикордонної служби України встановлюється та виплачується надбавка за особливості проходження служби, зокрема: військовослужбовцям, які займають посади льотного складу авіаційного управління у розмірі 100% та військовослужбовцям, які займають посади в інших підрозділах Адміністрації Державної прикордонної служби України та перебувають у розпорядженні Голови Держприкордонслужби у розмірі 70%.
Вказаний наказ має назву «Про грошове забезпечення військовослужбовців Адміністрації Державної прикордонної служби України у 2023 році».
Відповідно до статті 6 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення і має таку загальну структуру:
центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону;
територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону;
Морська охорона, яка складається із загонів морської охорони;
органи охорони державного кордону - прикордонні загони, окремі контрольно-пропускні пункти, авіаційні частини;
розвідувальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Суд зазначає, що прикордонний загін, до складу якого входила авіаційна ескадрилья, є органом охорони кордону, а не центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, яким є виключно Адміністрація Державної прикордонної служби України.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 було звільнено з останньої штатної посади - командира ланки вертольотів окремої авіаційної ескадрильї прикордонного загону Західного прикордонного округу КДБ СРСР. 
Як зауважено у відзиві, вказана посада не відноситься до посад військовослужбовців Адміністрації Державної прикордонної служби України. Натомість вона відноситься до інших органі Держприкордонслужби.
Оскільки ОСОБА_2 був звільнений з командира ланки вертольотів окремої авіаційної ескадрильї прикордонного загону Західного прикордонного округу КДБ СРСР, тому розмір надбавки за особливості проходження служби йому був встановлений у відповідності до вимог наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 05.01.2023 № 8-ОС «Про грошове забезпечення (заробітну плату) військовослужбовців (працівників) Державної прикордонної служби України у 2023 році» (додавався до відзиву).
Саме цим наказом визначалися розміри грошового забезпечення для усіх військовослужбовців Державної прикордонної служби України, крім військовослужбовців, які проходять службу в Адміністрації Держприкордонслужби, Управлінні інформації та в Головному центрі оперативного документування та оперативнотехнічних заходів.
Крім того, наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України №8-ОС від 05.01.2023 року «Про грошове забезпечення (заробітну плату) військовослужбовців (працівників) Державної прикордонної служби України в 2023 році) надано право начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби, залежно від якості, обсягу, складності та важливості виконуваних обов`язків за посадою, службового навантаження військовослужбовців збільшувати встановлений пп.3-4 п.1 цього наказу розмір надбавки, зокрема, військовослужбовцям, які займають посади або виконують обов`язки за посадами льотного складу в авіаційних ескадрильях та яких в установленому порядку допущено до самостійного виконання завдань у складі екіпажів літаків, вертольотів авіації Держприкордонслужби додатково до 60% включно.
Відмінність цих наказів полягає у видах суб`єктів на кого вони розраховані.
Отже, з наведених обставин суд дійшов висновку, що наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 09.01.2023 № 18-ОС «Про грошове забезпечення військовослужбовців Адміністрації Державної прикордонної служби України у 2023 році» не може бути застосований при формуванні довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2023.
Зазначений наказ визначав розміри грошового забезпечення саме військовослужбовців Адміністрації Державної прикордонної служби України та не поширював свою дію на військовослужбовців органів Державної прикордонної служби України, які проходили службу поза межами Адміністрації ДПСУ.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 проходив військову службу не в Адміністрації Державної прикордонної служби України, а в окремій авіаційній ескадрильї прикордонного загону Західного прикордонного округу КДБ СРСР, а надалі його грошове забезпечення визначалося відповідно до нормативних актів, що поширювалися на військовослужбовців відповідного органу Державної прикордонної служби України.
Таким чином, наказ № 18-ОС від 09.01.2023 не є належною правовою підставою для визначення розміру складових грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на 01.01.2023, у тому числі премії чи надбавки, оскільки він не належав до категорії військовослужбовців, на яких поширювалася дія цього наказу.
З огляду на наведене, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах Проніна проти України (пункт 23) і Серявін та інші проти України (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.
В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.
Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Частиною 1 статті 120 КАС України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Відповідно до ч.4 та ч.5 ст.120 КАС України останнім днем строку, який закінчується вказівкою на певний день, вважається цей день. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Враховуючи строки розгляду даної справи, визначені ст.258 КАС України, у зв`язку із перебуванням головуючого судді Радчука А.А. у період з 27.07.2026 року по 28.08.2026 року включно у відпустці в силу положень ст.120 КАС України, рішення суду складено після виходу з відпустки.
Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Адміністрації Державної прикордонної служби України (вул. Володимирська, 26, м. Київ, 01601, код ЄДРПОУ 00034039) про визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити дії – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.
Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук

.