Справа №639/4849/26
Провадження №3-зв/639/6/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2026 року суддя Новобаварського районного суду м. Харкова Васильєва Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву ОСОБА_1 про відвід судді Макарова В.О. від розгляду матеріалу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП (справа № 639/4849/26, провадження №3/639/933/26), -

ВСТАНОВИВ:
До Новобаварського районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_1 із заявою про відвід судді Макарова В.О. від розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 121 КУпАП відносно ОСОБА_1 №639/4849/26 (провадження №3/639/933/26).
Свою заяву ОСОБА_1 мотивує тим, що 04.08.2026 року суддя Макаров В.О. безпідставно відмовив у задоволенні його клопотання про направлення матеріалів справи на розгляд до Основ`янського районного суду м. Харкова. У вказаній постанові суддя зазначив, що передання справи до іншого суду за 17 днів до спливу строку притягнення особи до адміністративної відповідальності фактично може призвести до уникнення відповідальності особи, тобто фактично суд звинуватив його в непорядності і зловживанні своїми процесуальними правами.
З огляду на викладене, заявник вважає, що суддя Макаров В.О. має упереджений погляд щодо обставин по справі, що є перепоною для об`єктивного та неупередженого розгляду справи, у зв`язку з чим наявні підстави для відводу судді Новобаварського районного суду м. Харкова Макарова В.О. від розгляду справи №639/4849/26 (№3/639/933/26) на підставі п.4 ч.1 ст. 75 КПК України.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення SMS-повідомлення про виклик на номер мобільного телефону, який зазначено в матеріалах справи, повідомлення доставлено абоненту, що підтверджується довідкою про доставку повідомлення від 19.08.2026.
Поважні причини своєї неявки ОСОБА_1 не повідомив, клопотань чи заяв на адресу суду від нього не надходило, хоча йому було достеменно відомо, що розгляд заяви про відвід відбудеться у Новобаварському районному суді м. Харкова.
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, що викладена в рішенні у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03), сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Суд зазначає, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом, для прискорення процедури слухання.
На підставі вищевикладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних у справі письмових доказів.
Суддя Макаров В.О. у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про день та час проведення судового засідання.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
В провадженні судді Новобаварського районного суду м. Харкова Макарова В.О. перебуває матеріал про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП (справа № 639/4849/26, провадження №3/639/933/26).
Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення, не містить спеціальних норм, що передбачають права учасників судового розгляду заявити відвід судді, та порядку розгляду заяв про відвід (самовідвід) судді.
Разом з тим, відповідно до статті 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а Рішенням Ради суддів № 34 від 08.06.2017 роз`яснено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до КУпАП, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.
Згідно з ч. 7 ст.56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.
Враховуючи викладене, суд вважає, що для забезпечення виконання положень ст. 1 КУпАП, при вирішенні питання про відвід судді, заявлений у даній справі про адміністративне правопорушення, виникла необхідність в застосуванні принципу аналогії закону найбільш близької галузі права, тобто кримінального процесуального права та, при розгляді заяви про відвід суду необхідно керуватися положеннями КПК України.
Відповідно до ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:
1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;
2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;
3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;
5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При чому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.
Для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.
Між тим, об`єктивно доведених підстав, які б викликали обґрунтовані сумніви в неупередженості судді Макарова В.О. при розгляді судової справи №639/4849/26 (№3/639/933/26) судовим розглядом не встановлено, а заявлений ОСОБА_1 відвід містить лише суб`єктивні припущення, які нічим не підтверджуються щодо упередженості головуючого.
Так, з матеріалів справи вбачається, що 03.08.2026, до початку судового засідання, ОСОБА_1 було подано до суду клопотання про направлення матеріалів справи на розгляд до Основ`янського районного суду м. Харкова.
04.08.2026 року, під час судового засідання, суд надав можливість висловити свою позицію ОСОБА_1 з приводу заявленого клопотання, після чого постановою відмовив у задоволенні клопотання, навівши чіткі та зрозумілі мотиви, обставини та підстави прийняття такого рішення.
Суд звертає увагу, що процесуальні рішення судді, їх зміст та форма, не можуть бути підставою для відводу судді. Як суд зазначає вище, незгода з рішеннями судді має здійснюватись у порядку, передбаченому чинним процесуальним законодавством України, яким передбачено процедуру оскарження будь-яких процесуальних рішень судді окремо або разом з кінцевим процесуальним рішенням по кримінальному провадженню з наведенням мотивів такої незгоди, а заперечення на ухвалу суду, що не підлягає оскарженню, можна включити до апеляційної скарги на рішення суду за наслідками розгляду справи.
Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа № 800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа № 9901/673/18).
Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.
Отже, незгода ОСОБА_1 з прийнятими рішеннями головуючого не є підставою для його відводу, передбаченою п. 4 ч. 1 ст.75 КПК України.
Слід зазначити, що інститут відводу у кримінальному процесі є механізмом, який забезпечує реалізацію права особи на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом. Цей інститут не є інструментом перегляду судового рішення чи додаткового роз`яснення мотивів його ухвалення.
Сторона вправі не погоджуватись із діями та рішеннями, однак така позиція не може бути визначальною в оцінці об`єктивності та неупередженості дій судді під час розгляду справи, натомість заперечення на таке рішення головуючого можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення за результатами розгляду матеріалу про адміністративне правопорушення.
Що стосується законності та обгрунтованості прийнятого суддею рішення, то слід зазначити, що під час вирішення питання про відвід, суддя не уповноважений перевіряти / надавати оцінку прийнятим головуючим суддею рішенням на предмет відповідності / невідповідності нормам КУпАП. Оцінку порушенню чи відсутності порушення КПК України та істотності таких порушень, в разі їх наявності, може надати виключно лише суд вищої інстанції при перегляді судового рішення.
Таким чином, факти, наведені ОСОБА_1 під час судового засідання, жодним чином не свідчать упередженість судді Макарова В.О. та не можуть бути правовою підставою для відводу судді в розумінні вимог ст. 75 КПК України.
З огляду на викладене, у задоволенні заявленого відводу необхідно відмовити.
На підставі викладеного та керуючись вимогами ст. 280, ст. 294 КУпАП, ст. 75, 80 КПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:
У задоволені заяви ОСОБА_1 про відвід судді Макарова В.О. від розгляду матеріалу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП (справа № 639/4849/26, провадження №3/639/933/26) – відмовити.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя         Н.М. Васильєва