Справа № 337/378/26
Номер провадження 2/337/826/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2026 року | м. Запоріжжя

Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Завгороднього Є.В., за участю секретаря судового засідання Лемонджави А.В., представника позивача Шульженко З.О., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, –
ВСТАНОВИВ:
Позивач концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі за текстом – відповідач 1), про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.
В позові зазначив, що концерн «МТМ» є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню. Відповідач зареєстрований та є споживачем цих послуг, оскільки квартира за адресою: АДРЕСА_1 , підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води. За період з 01.03.2019 по 30.11.2025 заборгованість відповідача за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води становить 67 865,04 грн, яку відповідач добровільно сплачувати не бажають. Просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 662,40 гривень.
Ухвалою суду від 02.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, сторонам встановлено строки для подання відзиву на позов та заяв по суті справи.
02.03.2026 від ОСОБА_1 як особи, яка мешкає за адресою АДРЕСА_1 , надійшла заява, що відповідач ОСОБА_2 перебуває за межами України, повідомила про часткове погашення боргу, подальшу готовність врегулювати питання заборгованості, просила відкласти розгляд справи для надання можливості реструктуризації боргу.
В подальшому, 18.03.2026 від ОСОБА_1 , а 08.07.2026 від позивача надійшли клопотання про залучення ОСОБА_1 як співвідповідача до участі у справі.
27.04.2026 від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, у зв`язку з частковим погашенням боргу, а також змінено період нарахування боргу: заборгованість з 01.03.2019 до 31.03.2026 у розмірі 45 998,51 гривень.
08.05.2026 від відповідачів надійшов відзив, у якому вони заперечили проти позовних вимог. Просили застосувати строк позовної давності, зазначили, що позивачем неправильно пораховано опалювальну площу, оскільки необгрунтовано включено до обрахунку неопалювальні приміщення (дві лоджії та балкон), що ставить під сумнів правильність обрахунку заборгованості. Крім того, зазначили, що позивач не врахував суми оплат в сумі 31 095,00 гривень, здійснених відповідачами в рахунок оплати боргу. Просили застосувати строк позовної давності, відмовити в задоволенні позовних вимог, закрити провадження у справі за відсутності предмета спору.
08.07.2026 від позивача надійшли додаткові пояснення, у яких сторона надала уточнений розрахунок заборгованість, зазначила, що обрахунок здійснено правильно, відповідно до правил надання послуг, а платежі, здійснені відповідачами, було враховано під час уточнення позовних вимог.
Ухвалою суду від 14.08.2026 до участі у справі залучено співвідповідача ОСОБА_1 , прийнято заяву про уточнення позовних вимог. 
В судовому засіданні представник позивача наполягала на задоволенні уточнених позовних вимог, просив задовольнити позов. Відповідач ОСОБА_1 заперечила проти позовних вимог, просила у задоволенні позову відмовити. Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином. З огляду на наявність відзиву та присутність в судовому засіданні іншого співвідповідача суд дійшов висновку про можливість судового розгляду за відсутності відповідача ОСОБА_2 .
Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів.
Квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води. У вказаній квартирі зареєстровані відповідачі, що останніми не оспорюється і не спростовано. За адресою надання послуг відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .
Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, у період з з 01.03.2019 до 31.03.2026 концерном «МТМ» були надані, а відповідачами за вказаною адресою спожиті послуги з постачання теплової енергії без будь-яких зауважень щодо їхньої якості.
Згідно зі ст. 67, 68 ЖК України, п. 10 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» наймачі (власники)/співвласники квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином та у встановлені строки відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Положеннями ст.ст. 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власність зобов`язує.
Відповідно до ст. 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Щодо заперечень відповідачів проти позовних вимог суд зазначає наступне.
Стосовно посилань відповідача на неправильний обрахунок опалювальної площі житлового приміщення, що вплинуло на правильність калькуляції заборгованості.
В судовому засіданні ОСОБА_1 зауважила, що до обрахунку площі опалення позивачем було необгрунтовано включено неопалювальні приміщення (лоджії, балкон), отже, розмір заборгованості умисно завищено.
Суд встановив, що згідно з технічним паспортом, наданим відповідачем, загальна площа квартири становить 89,16 кв.м. 
Відповідно до довідки про нарахування заборгованості, калькуляція вартості наданих послуг здійснюється позивачем, виходячи з опалювальної площі (площа споживання) 84,50 кв.м. 
Тобто різниця в площі опалення і в загальній площі квартири становить 4,66 кв.м (89,16-84,50).
Відповідно до даних технічного паспорту площа двох лоджій становить 1,98 кв.м (кожна лоджія), а площа балкона становить 0,7 кв.м. Отже загальна площа вказаних приміщень (4,66 кв.м) і становить різницю між площею опалення і загальною площею квартири.
Таким чином, суд відхиляє доводи сторони відповідача щодо необгрунтованого включення до обрахунку заборгованості площі неопалювальних приміщень.

Щодо неврахування позивачем частини погашеної заборгованості.
У відзиві відповідачі зазначають, що позивач під час обрахунку заборгованості не врахував платежі, внесені відповідачем 28.02.2026 (двома платежами на загальну суму 31 095,00 гривень).
Водночас, з уточненого розрахунку заборгованості, долученого до заяви про зменшення позовних вимог), вбачається, що вказаний платіж було враховано у лютому 2026 року. Оскільки позивачем було уточнено період нарахування заборгованості (додатково було включено період надання послуг грудень 2025 –березень 2026), суму позовних вимог було уточнено до 45 998,51 гривень.
Таким чином, суд критично ставиться до заперечень відповідачів в цій частині, оскільки правильність обрахунку заборгованості підтверджено довідкою щодо заборгованості за надані послуги за період з 01.03.2019 до 31.03.2026 і власними підрахунками суду. 

Щодо застосування позовної давності суд зазначає наступне.
Відповідачі просять застосувати строк давності з огляду на період виникнення заборгованості (01.03.2019 – 31.03.2026).
Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно з положеннями пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до яких під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжувалися на строк дії такого карантину. Крім того, відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупинявся на строк дії такого стану.
Суд бере до уваги, що Законом України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» перебіг позовної давності було поновлено з 04.09.2025.
Оскільки строк дії карантину зупиняв перебіг позовної давності з 02.04.2020 до 30.06.2023, а також з урахуванням того, що 24.02.2022 в Україні було введено воєнний стан, який до цього часу не припинено, суд дійшов висновку, що строк позовної давності позивачем не було пропущено, оскільки перебіг позовної давності було поновлено з 04.09.2025, тобто менше ніж за п`ять місяців до звернення до суду (22.01.2026).
Згідно зі ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки судом достовірно встановлено, що відповідачі своєчасно не оплачували надані послуги, що призвело до виникнення заборгованості.
На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 2 662,40 грн підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 4-5, 13, 19, 76-81, 137, 141-142, 265-267, 352-355 ЦПК України, суд, –
УХВАЛИВ:
Позов концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги – задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 45 998,51 грн та судові витрати у розмірі 2 662,40 грн, всього на суму 48 660,91 грн (сорок вісім тисяч шістсот шістдесят гривень 91 копійка).
Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне найменування сторін:
Позивач – Концерн «Міські теплові мережі» (м. Запоріжжя, вул. Героїв полку «Азов», б. 137, ЄДРПОУ 32121458).
Відповідач 1 – ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Відповідач 2 – ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Суддя        Євген ЗАВГОРОДНІЙ