Провадження № 2/582/387/24

Справа № 582/1501/24

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2026 р. 

Недригайлівський районний суд Сумської області в складі: головуючого судді Жмурченка В. Д., за участю секретаря судового засідання Коваль В. В., з участю представника позивача Склярова С. Л., представника відповідача Ломаки Ю. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Білопільська аграрна компанія» усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та визнання права оренди відсутнім,-
УСТАНОВИВ:
Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Скляров С.Л. звернувся до суду з цим позовом та просить суд ухвалити рішення, яким визнати відсутнім право оренди в Товариства з обмеженою відповідальністю "Білопільська аграрна компанія" (Код ЄДРПОУ: 38020065) зареєстроване 18.03.2016 11:00:35 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 13821403, на підставі рішення Державного реєстратора Недригайлівського районного управління юстиції Сумської області Дирдіної Наталії Володимирівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - права оренди земельної ділянки, індексний номер: 28882120 від 23.03.2016 10:58:36 за Договором оренди земельної ділянки, серія та номер: б/н, від 05.01.2016, який укладений між ОСОБА_1 (Орендодавець) та ТОВ "Білопільська аграрна компанія" та Додатковою угодою до Договору оренди земельної ділянки серія та номер: б/н, від 01.01.2017 щодо земельної ділянки площею 2,00 га з кадастровим номером 5923586700:03:004:0132 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Недригайлівської селищної громади Роменського району Сумської області (раніше Хоружівська сільська рада Недригайлівського району), та усунути перешкоди у користуванні власністю ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), шляхом повернення йому Товариством з обмеженою відповідальністю "Білопільська аграрна компанія" (код ЄДРПОУ: 38020065), у користування земельної ділянки площею 2,00 га з кадастровим номером 5923586700:03:004:0132 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Недригайлівської селищної громади Роменського району Сумської області (раніше Хоружівська сільська рада Недригайлівського району). Крім того, просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Білопільська аграрна компанія" (код ЄДРПОУ: 38020065), на користь позивача понесені ним судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий номер 5923586700:03:004:0132 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Недригайлівської селищної громади Роменського району Сумської області (раніше Хоружівська сільська рада Недригайлівського району), площею 2,00 га. Відповідно до договору оренди земельної ділянки б/н від 05 січня 2016 року ОСОБА_1 передав Товариству з обмеженою відповідальністю «Білопільська аграрна компанія» вищевказану земельну ділянку в строкове платне володіння та користування до 2025 року. Не маючи бажання продовжувати строк дії договору оренди з відповідачем, позивач за 30 днів до закінчення строку дії договору надіслав відповідачу заперечення щодо поновлення договору на той самий строк, однак виявив, що за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строк дії договору оренди його земельної ділянки кадастровий номер 5923586700:03:004:0132 було продовжено на 7 років до 04.01.2033 на підставі Додаткової угоди до Договору оренди земельної ділянки б/н від 01.01.2017, який ОСОБА_1 не укладав особисто або через представника. З огляду на те, що Додаткової угоди до Договору оренди земельної ділянки б/н від 01.01.2017, ОСОБА_1 не підписував, то він звернувся до суду із цією позовною заявою для захисту своїх прав.
07.07.2025 представником відповідача, адвокатом Ломакою Ю. М. подано відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що 05.01.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Білопільська аграрна компанія» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 5923586700:03:004:0132, площею 2,0000 га, строком на 10 років з 2015 року до 2025 року. 01.01.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Білопільська аграрна компанія» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки кадастровий номер 5923586700:03:004:0132, площею 2,0000 га, згідно якої розмір орендної плати збільшено із 7% до 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та продовжено строк дії договору оренди землі на 7 років до 04.01.2033. Право оренди зареєстровано у встановленому законом порядку, відомості про що внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Вважає, що твердження позивача про те, що про наявність додаткової угоди йому стало відомо після 2024 року не відповідають дійсності, оскільки копії договору оренди земельної ділянки від 05.01.2016 та додаткової угоди від 01.01.2017 позивачем особисто додані до позовної заяви, орендну плату у збільшеному розмірі 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що передбачено умовами додаткової угоди, позивач отримував. Вказав, що умови договору оренди та додаткової угоди повністю виконуються сторонами, відповідач із 2016 року здійснює обробіток земельної ділянки ОСОБА_1 та сплачує орендну плату. Просив відмовити в позові, посилаючись на правові висновки Верховного Суду, згідно з якими не можна вважати договір неукладеним після його повного або часткового виконання сторонами, якщо договір виконувався обома сторонами (орендар користувався майном та сплачував за нього, а орендодавець приймав платежі), то кваліфікація договору як неукладеного виключається і такий договір оренди вважається укладеним та може бути оспорюваним (за відсутності законодавчих застережень про інше).
Позивач ОСОБА_1 та його представник, адвокат Скляров С. Л. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав зазначених у позові.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Білопільська аграрна компанія», адвокат Ломака Ю. М. у судовому засіданні проти позову заперечив з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом установлено, що позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,0000 га, кадастровий номер 5923586700:03:004:0132 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Недригайлівської селищної громади Роменського району Сумської області (раніше Хоружівська сільська рада Недригайлівського району), що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.01.2016 індексний номер: 51399965 (бланк СТВ №261961), витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 51400262 від 04.01.2016 та актуальними відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно сформованими в інформаційній довідці № 400636008 від 24.10.2024.
Відповідно до договору оренди земельної ділянки б/н від 05 січня 2016 року ОСОБА_1 (орендодавець) передав Товариству з обмеженою відповідальністю «Білопільська аграрна компанія» (орендарю) вищевказану земельну ділянку в строкове платне володіння та користування до 2025 року.
Відповідно до додаткової угоди від 01.01.2017 до договору оренди земельної ділянки, укладеної від імені ОСОБА_1 як орендодавця та відповідачем як орендарем, внесено зміни в договір оренди земельної ділянки від 05.01.2016, зокрема, визначено, що строк дії договору оренди землі продовжено на 7 років до 04.01.2033.
Із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме від 24.10.2024, відповідно до рішення державного реєстратора Недригайлівського районного управління юстиції Сумської області Дирдіної Н. В., про державну реєстрацію іншого речового права від 18.03.2016, за Товариством з обмеженою відповідальністю «Білопільська аграрна компанія» зареєстроване право оренди земельної ділянки, кадастровий номер 5923586700:03:004:0132, площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства, номер запису про інше речове право: 13821403. Право оренди зареєстровано на підставі договору оренди землі, серія та номер: б/н від 05.01.2016, та додаткової угоди, серія та номер: б/н виданий 01.01.2017, строком дії: 04.01.2033, з правом пролонгації.
02.12.2024 ОСОБА_1 надіслав ТОВ «Білопільська аграрна компанія» лист, в якому просив відповідача припинити обробку земельної ділянки кадастровий номер 5923586700:03:004:0132, площею 2,00 га, та повернути її.
Згідно із зарплатними/платіжними відомостями № 33 від 08.10.2024, № 58 від 22.08.2023, № 69 від 14.09.2022, № 140 від 17.11.2021, № 49 від 02.06.2021, а також листа АТ КБ «Приватбанк» № 20.1.0.0.0/7-260324/74392-БТ від 03.04.2026, Товариство з обмеженою відповідальністю «Білопільська аграрна компанія» нарахувало та виплатило ОСОБА_1 орендну плату за користування земельною ділянкою, кадастровий номер 5923586700:03:004:0132, площею 2,00 га, а саме: за 2024 рік – 6 753,79 грн, за 2023 рік – 6 753,79 грн, за 2022 рік - 6 753,79 грн, за 2021 рік – 964,83 грн та 5 788,96 грн, за 2018 рік – 4 642,23 грн та 1 392,67 грн, за 2017 рік – 3 249,57 грн, за 2016 рік - 3 249,57 грн.
Ухвалою суду від 11.03.2025 за клопотанням сторони позивача в справі призначено судову почеркознавчу експертизу.
Висновком експерта № СЕ-19/119-25/4763-ПЧ від 05.06.2025 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи, яка проведена головним судовим експертом почеркознавчих досліджень Сумського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Рєзнік Л. О., встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1 у графі «ОРЕНДОДАВЕЦЬ: (підпис)» у додатковій угоді до договору оренди земельної ділянки від 01.01.2017, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою відповідно до зразків, наданих на експертизу.
Окрім того, ухвалою суду від 30.09.2025 за клопотанням сторони відповідача в справі призначено судову почеркознавчу експертизу.
Висновком експерта № 1931 від 23.01.2026 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи, яка проведена судовим експертом сектору криміналістичних та психологічних досліджень Сумського відділення ННЦ «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М. С. Бокаріуса» Жуковим Г. І., встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1 у рядку «підпис» графи «ОРЕНДОДАВЕЦЬ» додаткової угоди від 01.01.2017 до Договору оренди земельної ділянки укладеної між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Білопільська аграрна компанія», стосовно земельної ділянки під кадастровим номером 5923586700:03:004:0132, виконано не ОСОБА_1 , а іншою особою.
Відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до закону № 175/97-ЕР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно зі статтею 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.
Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).
Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).
У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.
Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.
Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.
У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.
За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (частина перша статті 207 ЦК України, тут і далі у редакції, чинній на час укладення спірного договору).
Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).
За частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі.
Частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.
Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті).
У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.
Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.
За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
У постанові від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок про те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.
У такому випадку власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсного змісту правовідносин, які склалися у зв`язку із фактичним використанням земельної ділянки.
Ефективним способом захисту права, яке позивач вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема, шляхом пред`явлення вимоги про повернення таких земельних ділянок. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок.
Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду, зокрема, від 23 вересня 2020 року у справі № 396/1857/16, від 11 листопада 2020 року у справі № 598/538/19 (провадження № 61-9846св20) та від 14 грудня 2022 року у справі № 394/85/21-ц (провадження № 61-9582св22).
Висновками експерта № СЕ-19/119-25/4763-ПЧ від 05.06.2025 та експерта № 1931 від 23.01.2026 за результатами проведення судових почеркознавчих експертиз доведено, що ОСОБА_1 не підписував Додаткової угоди від 01.01.2017 до договору оренди земельної ділянки, що вказує на те, що позивач не погоджував всіх істотних умов договору оренди землі, передбачених частиною першою статті 15 Закону № 161-ХІV. Оскільки ці умови є обов`язковими для укладення договорів оренди землі, то без їх узгодженості між сторонами, додаткова угода від 01.01.2017 до договору оренди земельної ділянки, не була укладеною.
Суд вважає необґрунтованими посилання сторони відповідача щодо вчинення власником земельної ділянки конклюдентних дій, які свідчать про вчинення правочину, зокрема, отримання ОСОБА_1 орендної плати від ТОВ Білопільська аграрна компанія» за 2017-2024 роки, з огляду на таке.
Відповідно до частини другої статті 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Отже, конклюдентними діями може підтверджуватися лише укладення договору в усній формі.
Між тим, статтею 18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. Зазначена норма виключає можливість укладення спірного договору шляхом вчинення конклюдентних дій, бо такий договір не може бути зареєстрований.
З таких же висновків виходила Велика Палата Верховного Суду у пунктах 7.37, 7.38 постанови від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19).
Отже, враховуючи конкретні встановлені обставини справи, суд не вбачає підстав для застосування доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) до правовідносин, що склалися між сторонами у цій справі.
Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду: від 26 квітня 2022 року у справі № 378/1194/20 (провадження № 61-20827св21), від 14 грудня 2022 року у справі № 394/85/21-ц (провадження № 61-9582св22) та від 11 травня 2023 року в справі № 357/3155/21 (провадження № 61-10293св22).
З огляду на встановлені у цій справі обставини непідписання позивачем додаткової угоди від 01.01.2017 до договору оренди землі суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 є законними та обґрунтованими, а його права підлягають захисту шляхом усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема, шляхом повернення йому спірної земельної ділянки, що перебуває у користуванні відповідача без відповідної правової підстави.
Суд вважає за необхідне зазначити, що посилання сторони відповідача на висновки, висловлені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року в справі № 227/3760/19-ц не суперечать висновку про задоволення позовних вимог за встановлених обставин справи.
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Також позов не може містити вимогу, у якій йдеться про предмет спору, що відсутній (не існує); реституція ж як спосіб захисту, застосовується для повернення виконаного за правочином, а не в тому разі, коли жодного виконання не відбувалося (саме це і стверджується позивачем і достеменно встановлено судом). У випадку заперечення самого факту укладення правочину, як і його виконання, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Порушенням права у такому випадку є не саме по собі існування письмового тексту правочину, волевиявлення позивача щодо якого не було, а вчинення конкретних дій, які порушують право позивача (наприклад, зайняттям та використанням іншою особою приміщення позивача за відсутності встановлених для цього правових підстав). Протилежне тлумачення означало б, що суд надає документу, підробку якого встановлено належним чином, статус дійсного, визнає настання відповідних правових наслідків за відсутності як волевиявлення, так і інших законних підстав для цього та покладає на особу нічим не обґрунтований обов`язок застосувати для уникнення настання правових наслідків за підробленим документом ті самі способи захисту, що й в умовах, коли правочин дійсно вчинено, а його правомірність презюмується.
У даному випадку спірні правовідносини виникли з тих підстав, що правочин не був укладений у належній для договору оренди землі письмовій формі, оскільки ОСОБА_1 його не підписував. Отже, волевиявлення позивача на надання належної йому земельної ділянки в користування відповідачу строком до 04.01.2033 не підтверджено його особистим підписом.
Суд вважає необґрунтованими посилання сторони відповідача щодо застосування норми права, викладеного у постановах Верховного Суду: від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 14 червня 2023 року у справі № 627/761/19, оскільки встановлені фактичні обставини у вищенаведених справах відрізняються від встановлених обставин у даній справі. При цьому у кожній справі суди виходять з її конкретних обставин та фактично-доказової бази, з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.
Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що позивач додаткову угоду від 01.01.2017 до договору оренди земельної ділянки не підписував, відповідно не погоджував всіх її істотних умов, передбачених законодавством, характер порушених прав позивача, а також установлену судову практику, суд вважає належним та ефективним способом захисту прав ОСОБА_1 є визнання відсутнім права оренди та усунення перешкоди у користуванні власністю, шляхом повернення належної йому земельної ділянки, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позову покладаються на позивача.
З врахуванням задоволення позову на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачена сума судового збору в розмірі 1 937,92 грн.
Відповідно до ч. 3, 4, 6 ст. 139 ЦПК України експерт, спеціаліст чи перекладач отримують винагороду за виконану роботу, пов`язану зі справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків. Суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту, спеціалісту, перекладачу або особі, яка надала доказ на вимогу суду, сплачуються особою, на яку суд поклав такий обов`язок, або судом за рахунок суми коштів, внесених для забезпечення судових витрат. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Судом установлено, що позивачем подано суду клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи, яке задоволено судом і проведення якої доручено експертам Сумського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.
Згідно квитанції від 17.04.2025 ОСОБА_1 на рахунки Сумського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України внесено грошові кошти в сумі 8 595,72 грн за проведення судової почеркознавчої експертизи.
Таким чином витрати позивача по проведенню по даній справі судової почеркознавчої експертизи в сумі 8 595,72 грн підлягають стягненню із відповідача на користь позивача ОСОБА_1 , так як судом позов задоволено в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3-13, 19, 76-81, 259, 263-265, 274 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Білопільська аграрна компанія» усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та визнання права оренди відсутнім, задовольнити.
Визнати відсутнім право оренди в Товариства з обмеженою відповідальністю "Білопільська аграрна компанія" (Код ЄДРПОУ: 38020065) зареєстроване 18.03.2016 11:00:35 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 13821403, на підставі рішення Державного реєстратора Недригайлівського районного управління юстиції Сумської області Дирдіної Наталії Володимирівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - права оренди земельної ділянки, індексний номер: 28882120 від 23.03.2016 10:58:36 за Договором оренди земельної ділянки, серія та номер: б/н, від 05.01.2016, який укладений між ОСОБА_1 (Орендодавець) та ТОВ "Білопільська аграрна компанія" та Додатковою угодою до Договору оренди земельної ділянки серія та номер: б/н, від 01.01.2017 щодо земельної ділянки площею 2,00 га з кадастровим номером 5923586700:03:004:0132 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Недригайлівської селищної громади Роменського району Сумської області (раніше Хоружівська сільська рада Недригайлівського району).
Усунути перешкоди у користуванні власністю ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), шляхом повернення йому Товариством з обмеженою відповідальністю "Білопільська аграрна компанія" (код ЄДРПОУ: 38020065), у користування земельної ділянки площею 2,00 га з кадастровим номером 5923586700:03:004:0132 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Недригайлівської селищної громади Роменського району Сумської області (раніше Хоружівська сільська рада Недригайлівського району).
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Білопільська аграрна компанія» (41854, Сумська область, Сумський район, селище Миколаївка, вул. Братів Рябоконь, будинок, 1, ЄДРПОУ 38020065) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 937 (одна тисяча дев`ятсот тридцять сім) грн 92 коп., та витрати проведенню судової почеркознавчої експертизи в сумі 8 595 (вісім тисяч п`ятсот дев`яносто п`ять) грн 72 коп.
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя : В. Д. Жмурченко