г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області	

Справа № 213/1881/26
Номер провадження 2/213/1512/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2026 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді Алексєєва О.В.,
за участі секретаря судового засідання - Бабейкіної Н.О.,
за участі: позивача ОСОБА_1 , її представника – ОСОБА_2 ,
відповідача – ОСОБА_3 , його представника – ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі судових засідань №3, в порядку спрощеного позовного провадження, в режимі відеоконференцзв`язку цивільну справу №213/1881/26 за позовом ОСОБА_1 , представник позивача Косенко Ніна Михайлівна, до ОСОБА_3 , представник відповідача ОСОБА_4 , про зміну розміру аліментів, 

У С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовної заяви.
Представник позивача звернулась до суду з вказаним вище позовом, на обґрунтування якого зазначає, що сторони є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого на підставі рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 04.06.2025 відповідач сплачує аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу). Починаючи з 03.07.2025 позивач разом із дитиною мешкають у м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області та винаймають житло, сплачуючи 7 500,00 грн за місяць. Дитина відвідує ліцей, футбольний клуб, а також школу мистецтв, що не є безкоштовно. Також, син сторін є часто хворіючою дитиною, тому потребує ліків та дієтичного харчування. Окрім аліментів позивач не отримує жодної допомоги від відповідача. 
Просить змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання сина з 1/6 частини до 1/4 частини, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Процесуальні дії у справі.
04.05.2026 позов надійшов до суду.
18.05.2026 отримано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання відповідача.
25.05.2026 позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
11.06.2026 надійшов відзив.
22.06.2026 задоволено клопотання позивача про її участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались.

Заяви, клопотання.
Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, підтвердила всі обставини, які викладені в позові, просила задовольнити.
Представник позивача в судовому засіданні підтримала позицію позивача, зазначила, що аліменти, які стягуються з відповідача на першу дитину сплачуються ним добровільно. Мати першої дитини до виконавчої служби не зверталась.
Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити.
Представник відповідача в судовому засіданні підтримав позицію відповідача та надав відзив, де вказує, що категорично не погоджується із заявленими у цій справі позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими і такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами, в тому числі й такими, що не відповідають вимогам статті 192 СК України. Жодного належного доказу зміни матеріального чи сімейного стану обох сторін, а також погіршення стану здоров`я або інших обставин у позивача ОСОБА_1 , які б могли бути правовою підставою для збільшення отримуваних нею на сьогодні аліментів, суду не надано. Позовна заява не містить в собі доказів: ні зменшення доходів позивача, ні втрати нею роботи (місця служби), ні виникнення нових утриманців, погіршення стану здоров`я та інших вагомих обставин, які б свідчили про істотне погіршення її матеріального становища, як законної підстави для перегляду раніше ухваленого з цього приводу судового рішення. З декларації відповідача видно саме покращення її майнового стану, хоч і незначне але збільшення розміру отриманих нею доходів, які в свою чергу спростовують її твердження про необхідність збільшення часткового розміру отримуваних нею аліментів. Добровільна зміна місця проживання позивача не породжує нового аліментного обов`язку для відповідача. Відповідач, як батько малолітнього ОСОБА_5 , 2018 року народження, який постійно мешкає зі своєю матір`ю, особисто не приймав такого рішення за позивача, не ініціював його і жодним чином з цього приводу не впливав на ОСОБА_1 , тобто не спонукав її на цей переїзд і, відповідно, жодним чином не впливав на виникнення у позивача відповідних додаткових витрат. Надані позивачем платіжні документи (інструкції), як певні письмові докази у цій справі, можуть свідчити виключно лише про факт здійснення нею окремих фінансових платежів, але останні жодним чином не доводять виникнення юридичних обставин, які б надавали суду право змінити раніше визначений рішенням суду для ОСОБА_3 розмір аліментів на утримання спільного з позивачем малолітнього сина. Витрати на футбольний клуб та музичну школу є предметом правового регулювання ст.185 СК України, а не ст.192 СК України. Відповідач сумлінно виконує свій обов`язок щодо утримання не лише спільного із позивачем сина, а й своєї старшої неповнолітньої доньки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь якої останній добровільно, через фінансовий відділ своєї установи за місцем служби, також сплачує аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів свого доходу. Збільшення розміру аліментів на користь однієї дитини до 1/4 частини його доходу без доведення об`єктивно існуючих на це підстав призведе до очевидного порушення принципу рівності його дітей та істотного дисбалансу між обсягом їх матеріального забезпечення. З часу ухвалення зазначеного вище судового рішення не відбулося таких істотних змін у матеріальному або сімейному стані сторін, які б об`єктивно виправдовували необхідність зміни встановленого судом балансу прав та обов`язків.

Фактичні обставини, встановлені судом. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_5 , батьками якого є сторони.
Рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 04.06.2025 зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_7 , 2018 року народження з 1/4 до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно і до повноліття дитини.
Відповідно до Акту про фактичне проживання від 01.04.2026, позивач разом із сином ОСОБА_7 з липня 2025 року мешкають за адресою: 
АДРЕСА_1 .
Як видно із платіжних інструкцій ОСОБА_1 здійснювала переказ коштів ОСОБА_8 : 03.07.2025 у розмірі 15 050,00 грн, 30.07.2025 у розмірі 7 537,69 грн, 02.08.2025 у розмірі 783,92 грн, 27.08.2025 у розмірі 7 537,69 грн, 02.09.2025 у розмірі 896,48 грн, 26.09.2025 у розмірі 7 537,69 грн, 27.09.2025 у розмірі 977,89 грн, 29.10.2025 у розмірі 8 041,21 грн, 27.11.2025 у розмірі 7 537,69 грн, 30.11.2025 у розмірі 1 215,08 грн, 20.12.2025 у розмірі 5 829,15 грн, 29.12.2025 у розмірі 1 457,29 грн, 26.01.2026 у розмірі 1 569,85 грн, 28.01.2026 у розмірі 7 537,69 грн, 29.01.2026 у розмірі 1 569,85 грн, 26.02.2026 у розмірі 7 537,69 грн, 27.03.2026 у розмірі 7 537,69 грн, 29.03.2026 у розмірі 1 145,73 грн.
Як видно із платіжного інструкції ОСОБА_1 здійснювала переказ коштів ОСОБА_9 08.08.2025 у розмірі 1 206,03 грн.
Як видно із довідки від 29.10.2025 ОСОБА_5 навчається у футбольному клубі «ФК Фортеця» у м. Кам`янець Подільський та 02.10.2025 у розмірі 904,52 грн, 04.11.2025 у розмірі 904,52 грн, 03.12.2025 у розмірі 904,52 грн, 14.12.2025 у розмірі 960,00 грн, 09.02.2026 у розмірі 904,52 грн, 11.03.2026 у розмірі 904,52 грн позивачкою здійснено переказ коштів, призначення платежу «ФК Фортеця».
Як видно із платіжної інструкції ОСОБА_1 здійснювала переказ коштів ОСОБА_10 22.02.2026 у розмірі 231,16 грн (гетри) та ОСОБА_11 03.09.2025 у розмірі 2 000,00 грн (гітара) 
Відповідно до довідки від 23.10.2025, ОСОБА_5 , 2018 року навчається на музичному відділенні (клас гітари) школи мистецтв Кам`янець-Подільського ліцею №9 ім. А.М. Трояна.
Як видно із платіжної інструкції ОСОБА_1 28.01.2026 здійснювала переказ коштів у розмірі 2 250,00 грн, отримувач: Управління освіти і науки Кам`янець-Подільської міської ради, призначення платежу плата за школу мистецтв.
Як видно із платіжної інструкції ОСОБА_1 03.09.2025 здійснювала переказ коштів у розмірі 1 800,00 грн, отримувач: Управління освіти і науки Кам`янець-Подільської міської ради, призначення платежу плата за школу мистецтв.
Відповідно до накладної від 30.08.2025 позивачем придбано одяг до школи на суму 1 300,00 грн.
Відповідно до накладної від 10.10.2025 позивачем придбано предмети для навчання у школі на суму 800,00 грн.
Відповідно до накладної від 30.11.2025 позивачем придбано одяг на суму 1 150,00 грн.
Позивачем також надані квитанції, видаткову накладну, консультативний висновок про придбання одягу, взуття, канцелярських товарів, лікарських препаратів, продуктів, лікування зубів, тощо. 
Відповідно до довідки від 19.03.2026 ОСОБА_12 має діагноз: лактозна непереносимість.
Відповідно до довідки Інгулецького ВДВС у Криворізькому районі Дніпропетровської області станом на 01.05.2026 заборгованість з аліментів у відповідача відсутня.
Як видно із щорічної декларації за 2025 рік позивач мала дохід у виді заробітної плати, державної та соціальної допомоги, а також отримувала аліменти.
Відповідно до довідки про доходи відповідача, за період з 01.01.2025 по 31.05.2026 останній отримав 334 370,10 грн після утримання податку та аліментів (1/6 частина на користь ОСОБА_13 та 1/6 частина на користь ОСОБА_1 ).

Зміст спірних правовідносин.
Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України та випливають з обов`язку батьків утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття та з права отримувача аліментів звернутися з позовом про збільшення їх розміру. 

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Охорона дитинства в Україні є стратегічним загальнонаціональним пріоритетом і має метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні. Державна політика у цій сфері ґрунтується на забезпеченні найкращих інтересів дитини.
Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.
Стаття 18 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
У частині 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
За змістом частини 2 статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Приписами ст.180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 
Статтею 181 СК України передбачено, що кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно із ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Отже, у статті 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можутьбути підставою для зміни розміру аліментів.
Отже, особа, яка одержує аліменти, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося її матеріальне становище, змінився сімейний стан чи стан її здоров`я чи дитини, або ж покращилося матеріальне становище, змінився сімейний стан (зменшилась кількість утриманців) чи стан здоров`я платника аліментів.
При вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.
Отже, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. 
Верховний Суд у Постанові від 13.02.2019 року у справі № 152/100/18 вказав, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейним кодексом України передбачено підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, та не пов`язує їх зі способом присудження. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
Відповідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. 
У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів (Постанова ВС від 20.06.2019 у справі № 632/580/17).
Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Висновок суду.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що позивач отримує аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, що є коштами на утримання дитини, за рахунок яких передбачається забезпечення дитині базових матеріальних умов для життя, оплату харчування, придбання одягу, взуття, медичних засобів для профілактики захворювань та лікування незначних захворювань, зокрема сезонних. 
При пред`явленні позову про зміну (збільшення) розміру аліментів, позивачкою не доведено та не надано належних і допустимих доказів того, що на день звернення до суду та після ухвалення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів відповідно змінився матеріальний або сімейний стан платника аліментів (покращився) чи одержувача аліментів (погіршився), а також виникли інші обставини, що мають суттєве значення в житті сторін чи їхньої неповнолітньої дитини, та є підставою для збільшення розміру аліментів.

Перелічені позивачем в позові витрати на відвідування дитиною футбольного клубу та школи мистецтв є додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами, в розумінні ст.185 СК України.
Оскільки позивачем не було доведено суттєвого покращення матеріального стану відповідача з часу встановлення йому аліментних зобов`язань, а також значного погіршення її матеріального стану, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.
Інші наведені сторонами доводи в обґрунтування своїх вимог та заперечень не спростовують наведених висновків суду. Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).
На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат.
На підставі п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.
Окрім того, представник відповідача просить стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 376,40 грн, а також суму гонорару успіху у розмірі 4 323,50 грн.
Як передбачено статтею 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Як зазначено у Постанові Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, в його рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до Постанови Верховного суду від 11.11.2021 у справі
№922/449/21 витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.
Так, на підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу допомогу надано: ордер серії АЕ №1512620 від 05.06.2026 на надання правничої допомоги, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДП №3889, договір - доручення №023-VI/2026 від 05.06.2026 про надання правових послуг та представництва інтересів суді, детальний опис виконаних робіт, акт приймання-передачі професійної правничої допомоги від 22.06.2026, розписка про отримання гонорару від 22.06.2026, 
Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати у разі відмови в позові покладаються на позивача. 
Відповідно до ч.6 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Представник позивача надала клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, вважає його завищеним та необґрунтованим. Вказує, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар мас бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Для позивача зазначена сума про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є непомірним тягарем. Окрім того, відповідач своїм позовом про зменшення розміру аліментів спровокував позивача на звернення до суду з цим позовом, а саме доведення розміру аліментів на утримання дитини до встановленого відповідно до законодавства України розміру аліментів на утримання однієї дитини, що становить 1/4 частку від заробітної плати батька. У разі відмови у задоволенні позову, просить зменшити розмір стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 понесених витрат на професійну правничу допомогу з 10 376,40 грн до 2 000,00 грн.
Аналізуючи розмір витрат на правничу допомогу на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та те, що розгляд справи проводився в спрощеному позовному провадженні суд вважає, що розмір таких витрат є завищеним.
Суд зазначає та наголошує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Відповідно до Постанови Верховного Суду від 30.09.2020 по справі №201/14495/16-ц суд вправі самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правничу допомогу.
Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення суми стягнення з позивача витрат на правничу допомогу до 4 000,00 грн, оскільки суд вважає, що вона буде об`єктивно відповідати вимогам співмірності.
Отже з позивача на користь відповідача підлягають стягненню підтверджені належними письмовими доказами понесені відповідачем судові витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн. В стягненні іншої частини таких витрат відповідачу необхідно відмовити. 

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , представник відповідача ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 понесені ним витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн 00 коп.
В стягненні решти витрат на професійну правничу допомогу відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .
Представник позивача – ОСОБА_2 , 
АДРЕСА_3 .
Відповідач – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: 
АДРЕСА_4 .
Представник відповідача – Горовенко Сергій Володимирович, вул. Побратимів, буд.23 б, с-ще Широке, Криворізький район, Дніпропетровська область.

Дата складення повного тексту судового рішення - 20.07.2026.

Суддя О.В. Алексєєв