Справа № 161/9366/25 
Провадження № 2/161/2047/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2026 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі: 
головуючого – судді Кихтюка Р.М.,
секретаря – Вегери Д.В.,
з участю представника позивача – ОСОБА_1 ,
представників відповідачів – ОСОБА_2 , Кучер О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області, Головного управління Національної поліції у Волинській області, Волинської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області про відшкодування моральної шкоди, 

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до відповідачів про відшкодування моральної шкоди.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона 04 грудня 2012 року звернулася із заявою до Луцького УМВС України у Волинській області про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, а саме, що 24 серпня 2012 року близько 14 год., подружжя ОСОБА_4 шляхом демонтажу вхідних дверей квартири АДРЕСА_1 , самовільно вселились в раніше придбану квартиру, де вона проживала разом із неповнолітніми дітьми, внаслідок чого з квартири зникли речі, а саме: меблі, посуд, одяг та інші особисті речі сім`ї, чим їй було завдано матеріальної шкоди.
На підставі вказаної заяви до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за №12012020010000457 від 04.12.2012 року, правова кваліфікація за ст. 356 КК України.
Досудове розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні раніше здійснювалося слідчими Луцького МВ УМВС України у Волинській області, а на даний час СУ ГУНП у Волинській області.
Вказує, що Головне управління національної поліції у Волинській області та Волинська обласна прокуратура впродовж тривалого часу вчиняють протиправну бездіяльність у розслідуванні зазначеного кримінального провадження. Строк досудового розслідування перевищує будь-які розумні межі здійснення слідства. Така бездіяльність відповідача грубо порушує її права та завдає значної моральної шкоди. 
При цьому, факт протиправної бездіяльності органів досудового розслідування підтверджується судовими рішеннями, ухваленими за результатами розгляду її скарг. 
Зазначає, що відповідно до листа Луцького міськрайонного суду Волинської області вбачається, що згідно інформації автоматизованої системи документообігу суду КП «Д-З» за період з 2012 року по 2024 рік зареєстровано 518 її звернень зі скаргами на дії чи бездіяльність слідчого/прокурора та 13 – з цивільними позовами. 
Також вказує, що розслідування в кримінальному провадженні триває з 04 грудня 2012 року та на дату звернення до суду з позовною заявою у травні 2025 році становить більше 12 років.
Вона є особою пенсійного віку та в результаті постійних звернень до органів досудового розслідування та судових інстанцій вона втратила сон, у неї погіршився стан здоров`я. Також вона зазнала душевних та психічних страждань, зміну звичного способу життя, адже була змушена постійно оскаржувати неправомірну бездіяльність та поновлювати своє право на належний розгляд кримінального провадження, в якому її визнано потерпілою. Постійно з цього приводу вона переживає та має надмірну тривожність.
Таким чином, значною тривалістю неправомірних дій посадових осіб поліції та прокуратури їй завдано моральної шкоди.
На підставі викладеного, просить стягнути з Державного бюджету України у відшкодування моральної шкоди в розмірі 500000 грн.
В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у заяві та відповіді на відзив, просили позов задовольнити.
Представники відповідачів в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзивах.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов до підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. 
Ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 
Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд з`ясовано, що 04 грудня 2012 року ОСОБА_3 звернулася із заявою до Луцького УМВС України у Волинській області про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, а саме, що 24 серпня 2012 року, близько 14 год., подружжя ОСОБА_4 шляхом демонтажу вхідних дверей квартири АДРЕСА_1 , самовільно вселились в раніше придбану квартиру, де проживала громадянка ОСОБА_3 разом із неповнолітніми дітьми, внаслідок чого з квартири зникли речі, а саме: меблі, посуд, одяг та інші особисті речі сім`ї ОСОБА_5 , чим завдали матеріальної шкоди (а.с. ). 
Луцьким МВ УМВС України у Волинській області 04 грудня 2012 року внесено відомості до ЄРДР №12012020010000457 правова кваліфікація ст.356 КК України за фактом самовільного вселення в квартиру ОСОБА_3 разом із неповнолітніми дітьми внаслідок чого з квартири зникли речі, а саме: меблі, посуд, одяг та інші особисті речі сім`ї ОСОБА_5 , чим завдали матеріальної шкоди. 
07 серпня 2013 року заступником начальника СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області майор міліції в приміщені квартири АДРЕСА_1 по кримінальному провадженні №12012020010000457 провів огляд предмету: приміщення квартири АДРЕСА_1 . 
В листопаді 2018 року позивач звернулася до суду з скаргою на бездіяльність старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області. 
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.01.2019 року в справі № 161/19345/18 скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області задоволено частково. Постанову старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області про розгляд клопотання від 15 листопада 2018 року скасовано. В задоволенні решти скарги відмовлено. 
16.09.2019 року позивач направила клопотання про проведення слідчих дій по кримінальному провадженні №12012020010000457, внесеному до ЄРДР 04.12.2012 р., з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. 
Постановою слідчого СУ ГУНП у Волинській області від 19.09.2019 року подане ОСОБА_3 клопотання було частково задоволено.
В зв`язку із цим позивач звернулася до Луцького міськрайонного суду Волинської області із скаргою на постанову слідчого СУ ГУНП у Волинській області про розгляд клопотання про проведення слідчих дій від 19.09.2019 р.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.10.2019 року в справі № 161/16302/19 скаргу задоволено. Постанову слідчого СУ ГУНП у Волинській області від 19.09.2019 про розгляд клопотання ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №12012020010000457 скасовано. Зобов`язано слідчого СУ ГУНП у Волинській області розглянути клопотання від 16.09.2019 в порядку ст.ст.220, 110 КПК України. 
07 листопада 2019 року слідчим СУ ГУНП у Волинській області винесено постанову про розгляд клопотання із змісту якого вбачається, що в задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_3 від 29 жовтня 2019 року по кримінальному провадженню № 12012020010000457 відмовлено. 
З цих підстав позивач звернулася до суду з скаргою на бездіяльність слідчого та прокурора. 
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.12.2019 року в справі № 161/20337/19 скаргу ОСОБА_3 на слідчого та прокурора задоволено частково. Постанову слідчого СУ ГУНП у Волинській області про розгляд клопотання від 07 листопада 2019 року скасовано. Зобов`язано слідчого СУ ГУНП у Волинській області розглянути клопотання ОСОБА_3 від 29 жовтня 2019 року у чіткій відповідності до положень статті 220 КПК України. В задоволенні решти скарги відмовлено.
Постановами старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області від 10.06.2020 та постановою слідчого СУ ГУНП у Волинській області від 27.02.2020 вказане кримінальне провадження в частині епізодів кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч. 4 ст. 190, ч.ч.4, 5 ст. 191, ч.2 ст.212 КК України було закрито підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу вказаних кримінальних правопорушень.
15.06.2020 р., 19.06.2020 р. позивач як потерпіла звернулася із скаргами до Луцького міськрайонного суду Волинської області на: постанову старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області від 10.06.2020 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12012020010000457 від 04.12.2012 в частині епізоду за ч.1 ст.358 КК України (ЄРДР №12014030010002241 від 02.09.2014); постанову старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області від 10.06.2020 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12012020010000457 від 04.12.2012 в частині епізодів за ч. 4 ст. 190, ч.ч. 4, 5 ст. 191 КК України (ЄРДР № 42012020010000065 від 27.12.2012, № 1201302013000032 від 09.01.2013, № 12016030010003967 від 30.08.2016, № 42017031010000059 від 12.06.2017, № 12017030010004076 від 01.09.2017, № 42018031010000151 від 31.10.2018, № 12019030000000433 від 25.04.2019, № 12019030000000435 від 25.04.2019); постанову старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області від 10.06.2020 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12012020010000457 від 04.12.2012 в частині епізоду за ч.1 ст.358 КК України (ЄРДР №42014030010000049 від 14.03.2014); постанову старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області від 10.06.2020 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12012020010000457 від 04.12.2012 в частині епізоду за ч.1 ст.358 КК України (ЄРДР №12014030010002546 від 01.10.2014); постанову слідчого СУ ГУНП у Волинській області від 27.02.2020 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12012020010000457 від 04.12.2012 в частині епізоду за ознаками вчинення, та кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212 КК України (ЄРДР №42017031010000056 від 12.06.2017). 
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.07.2020 року в справі № 161/9467/20 скарги потерпілої ОСОБА_3 задоволено частково. Постанову старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області від 10.06.2020 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12012020010000457 від 04.12.2012 в частині епізоду за ч.1 ст.358 КК України (ЄРДР №12014030010002241 від 02.09.2014) скасовано.
Постанову старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області від 10.06.2020 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12012020010000457 від 04.12.2012 в частині епізодів за ч. 4 ст. 190, ч.ч.4, 5 ст. 191 КК України (ЄРДР № 42012020010000065 від 27.12.2012, № 1201302013000032 від 09.01.2013, № 12016030010003967 від 30.08.2016, № 42017031010000059 від 12.06.2017, № 12017030010004076 від 01.09.2017, № 42018031010000151 від 31.10.2018, № 12019030000000433 від 25.04.2019, № 12019030000000435 від 25.04.2019) скасовано.
Постанову старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області від 10.06.2020 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12012020010000457 від 04.12.2012 в частині епізоду за ч.1 ст.358 КК України (ЄРДР №42014030010000049 від 14.03.2014) скасовано.
Постанову старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області від 10.06.2020 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12012020010000457 від 04.12.2012 в частині епізоду за ч.1 ст.358 КК України (ЄРДР №12014030010002546 від 01.10.2014) скасовано.
Постанову слідчого СУ ГУНП у Волинській області від 27.02.2020 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12012020010000457 від 04.12.2012 в частині епізоду за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212 КК України (ЄРДР №42017031010000056 від 12.06.2017) скасовано. У задоволенні решти вимог скарг відмовлено. 
Постановами старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області від 07.07.2020, 12.06.2020, 16.06.2020, 05.06.2020 відмовлено у задоволенні клопотань ОСОБА_3 , як потерпілої про проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні №12012020010000457 від 04.12.2012. 
У зв`язку із цим ОСОБА_3 15.07.2020 р. звернулася до Луцького міськрайонного суду Волинської області із скаргами на вказані постанови.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.07.2020 року в справі № 161/11235/20 скаргу потерпілої ОСОБА_3 задоволено частково. Постанову старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області від 12.06.2020 в частині відмови у задоволенні вимог п.1 клопотання потерпілої, а також постанову старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області від 07.07.2020 в частині відмови у призначення та проведення почеркознавчої експертизи заяви про перегляд заочного рішення від 25.11.2009 скасовано. Зобов`язано старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області виконати в повному обсязі ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.02.2018 у справі № 161/19838/17 провадження № 1-кс/161/133/18.
Зобов`язано старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області призначити у кримінальному провадженні №12012020010000457 від 04.12.2012 почеркознавчу експертизу по "Заяві про перегляд заочного рішення від 25 листопада 2009 року" у цивільній справі № 25491/09, з метою встановлення ким саме виконано підпис в графі. У задоволенні решти вимог скарги відмовлено. 
15.08.2020 року старшим слідчим СУ ГУНП у Волинській області було винесено постанови про закриття кримінального провадження № 12012020010000457 від 04.12.2012 року по певних епізодах.
З цих підстав позивач звернулася до Луцького міськрайонного суду зі скаргою на постанову старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області від 15.08.2020 року про закриття кримінального провадження № 12012020010000457 від 04.12.2012 року в частині епізодів розпочатих за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.190 ч.4, 191 ч.ч.4, 5, 364 ч.2 та 358 ч.2 КК України (кримінальній провадження № 42012020010000065 від 27.12.2012, № 12013020130000032 від 09.01.2013, №12016030010003967 від 30.08.2016, № 42017031010000059 від 12.06.2017, № 12017030010004076 від 01.09.2017, № 42018031010000151 від 31.10.2018, 12019030000000433 від 25.04.2019, № 12019030000000435 від 2504.2019, 12015030010004175 від 26.12.2015, № 42018031010000150 від 31.10.2018 та № 12016030010003155 від 14.07.2016, постанову старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області від 15.08.2020 про закриття кримінального провадження № 12012020010000457 від 04.12.2012 року, в частині епізодів розпочатих за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.364 ч.1 та 366 ч.1 КК України (кримінальні провадження № 42013020010000349 від 15.06.2013, № 12015030010001851 від 24.06.2015, № 42015030010000123 від 19.11.2015), постанову старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області від 15.08.2020 про закриття 12012020010000457 від 04.12.2012 року, в частині епізоду розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.364 ч.2, 384 ч.1, 382 ч.1 КК України (кримінальні провадження № 42018031010000053,№ 42018031010000054, № 42018031010000055), постанову старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області від 15.08.2020 про закриття 12012020010000457 від 04.12.2012 року, в частині розпочатого епізоду за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України (кримінальне провадження № 12015030010003189 від 28.12.2016), постанову старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області від 15.08.2020 року про закриття кримінального провадження № 12012020010000457 від 04.12.2012 року, в частині епізоду розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.384 ч.1 КК України (кримінальне провадження № 12016030010003154 від 14.07.2016), постанову старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області від 15.08.2020 року про закриття кримінального провадження № 12012020010000457 від 04.12.2012 року, в частині епізоду за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.384 ч.1 КК України (кримінальне провадження № 42014030010000142 від 21.11.2014), постанову старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області від 15.08.2020 року про закриття кримінального провадження № 12012020010000457 від 04.12.2012 року, в частині епізоду розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.4 КК України (кримінальне провадження № 12017030010005138 від 03.11.2017), постанову старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області від 15.08.2020 року про закриття кримінального провадження № 12012020010000457 від 04.12.2012 року, в частині епізоду розпочатого за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.358 ч.ч.2, 3 КК України (кримінальні провадження № 42018031010000149 від 31.10.2018, № 42018031010000150 від 31.10.2018), постанову старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області від 15.08.2020 року про закриття кримінального провадження № 12012020010000457 від 04.12.2012 року, в частині епізоду розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.212 ч.2 КК України (кримінальне провадження № 42017031010000056 від 12.06.2017), постанову старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області від 15.08.2020 року про закриття кримінального провадження № 12012020010000457 від 04.12.2012 року, в частині епізоду розпочатого за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.384 ч.1 КК України (кримінальне провадження № 12017030010000379 від 27.01.2017), постанову старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області від 15.08.2020 року про закриття кримінального провадження № 12012020010000457 від 04.12.2012 року, в частині епізоду розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.364 ч.1 КК України (кримінальне провадження № 12017030010003130 від 03.07.2017), постанову старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області від 15.08.2020 року про закриття кримінального провадження № 12012020010000457 від 04.12.2012 року, в частині епізоду розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.384 ч.1 КК України (кримінальне провадження № 12017030010000065 від 05.01.2017), постанову старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області від 15.08.2020 року про закриття кримінального провадження № 12012020010000457 від 04.12.2012 року, в частині епізоду розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.366 ч.2 КК України (кримінальне провадження № 12017030010000066 від 06.01.2017), постанову старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області від 15.08.2020 року про закриття кримінального провадження № 12012020010000457 від 04.12.2012 року, в частині епізоду розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.2 КК України (кримінальне провадження № 12017030010000067 від 06.01.2017). 
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.12.2020 року в справі № 161/14695/20 скаргу потерпілої ОСОБА_3 задоволено частково.
Постанову старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області від 15.08.2020 року про закриття кримінального провадження № 12012020010000457 від 04.12.2012 року в частині епізодів розпочатих за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.190 ч.4, 191 ч.ч.4, 5, 364 ч.2 та 358 ч.2 КК України (кримінальній провадження № 42012020010000065 від 27.12.2012, № 12013020130000032 від 09.01.2013, №12016030010003967 від 30.08.2016, № 42017031010000059 від 12.06.2017, № 12017030010004076 від 01.09.2017, № 42018031010000151 від 31.10.2018, 12019030000000433 від 25.04.2019, № 12019030000000435 від 2504.2019, 12015030010004175 від 26.12.2015, № 42018031010000150 від 31.10.2018 та № 12016030010003155 від 14.07.2016, постанову старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області від 15.08.2020 про закриття кримінального провадження № 12012020010000457 від 04.12.2012 року, в частині епізодів розпочатих за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.364 ч.1 та 366 ч.1 КК України (кримінальні провадження № 42013020010000349 від 15.06.2013, № 12015030010001851 від 24.06.2015, № 42015030010000123 від 19.11.2015), постанову старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області від 15.08.2020 про закриття 12012020010000457 від 04.12.2012 року, в частині епізоду розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.364 ч.2, 384 ч.1, 382 ч.1 КК України (кримінальні провадження № 42018031010000053,№ 42018031010000054, № 42018031010000055), постанову старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області від 15.08.2020 про закриття 12012020010000457 від 04.12.2012 року, в частині розпочатого епізоду за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України (кримінальне провадження № 12015030010003189 від 28.12.2016), постанову старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області від 15.08.2020 року про закриття кримінального провадження № 12012020010000457 від 04.12.2012 року, в частині епізоду розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.384 ч.1 КК України (кримінальне провадження № 12016030010003154 від 14.07.2016), постанову старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області від 15.08.2020 року про закриття кримінального провадження № 12012020010000457 від 04.12.2012 року, в частині епізоду за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.384 ч.1 КК України (кримінальне провадження № 42014030010000142 від 21.11.2014), постанову старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області від 15.08.2020 року про закриття кримінального провадження № 12012020010000457 від 04.12.2012 року, в частині епізоду розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.4 КК України (кримінальне провадження № 12017030010005138 від 03.11.2017), постанову старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області від 15.08.2020 року про закриття кримінального провадження № 12012020010000457 від 04.12.2012 року, в частині епізоду розпочатого за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.358 ч.ч.2, 3 КК України (кримінальні провадження № 42018031010000149 від 31.10.2018, № 42018031010000150 від 31.10.2018), постанову старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області від 15.08.2020 року про закриття кримінального провадження № 12012020010000457 від 04.12.2012 року, в частині епізоду розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.212 ч.2 КК України (кримінальне провадження № 42017031010000056 від 12.06.2017), постанову старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області від 15.08.2020 року про закриття кримінального провадження № 12012020010000457 від 04.12.2012 року, в частині епізоду розпочатого за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.384 ч.1 КК України (кримінальне провадження № 12017030010000379 від 27.01.2017), постанову старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області від 15.08.2020 року про закриття кримінального провадження № 12012020010000457 від 04.12.2012 року, в частині епізоду розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.364 ч.1 КК України (кримінальне провадження № 12017030010003130 від 03.07.2017), постанову старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області від 15.08.2020 року про закриття кримінального провадження № 12012020010000457 від 04.12.2012 року, в частині епізоду розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.384 ч.1 КК України (кримінальне провадження № 12017030010000065 від 05.01.2017), постанову старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області від 15.08.2020 року про закриття кримінального провадження № 12012020010000457 від 04.12.2012 року, в частині епізоду розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.366 ч.2 КК України (кримінальне провадження № 12017030010000066 від 06.01.2017), постанову старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області від 15.08.2020 року про закриття кримінального провадження № 12012020010000457 від 04.12.2012 року, в частині епізоду розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.2 КК України (кримінальне провадження № 12017030010000067 від 06.01.2017) скасовано. 
Постановою прокурора Луцької місцевої прокуратури від 11.12.2020 р. відмовлено у задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_3 про проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні №12012020010000457 від 04.12.2012. 
З цих підстав 16.12.2020 р. позивач як потерпіла звернулася із скаргою Луцького міськрайонного суду Волинської області. 
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.12.2020 року в справі № 161/20795/20 скаргу потерпілої ОСОБА_3 задоволено частково. 
Постанову прокурора Луцької місцевої прокуратури від 11.12.2020 в частині відмови у задоволенні вимог п.4 клопотання потерпілої ОСОБА_3 скасовано. Зобов`язано прокурора Луцької місцевої прокуратури у кримінальному провадженні №12012020010000457 призначити у вказаному кримінальному провадженні експертні дослідження, зазначені у п.4 клопотання потерпілої ОСОБА_3 від 09.12.2020. Зобов`язано прокурора Луцької місцевої прокуратури у кримінальному провадженні №12012020010000457 надати потерпілій ОСОБА_3 витяг з ЄРДР по кримінальному провадженні №12012020010000457. У задоволенні решти вимог скарги відмовлено. 
Позивач також зверталася із клопотанням про проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні №12012020010000457 від 04.12.2012. Однак, слідчим не було вчинено будь-яких дій.
04.02.2021 ОСОБА_3 звернулася до Луцького міськрайонного суду Волинської області із скаргою, як потерпіла на бездіяльність старшого слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.02.2021 року в справі № 161/2152/21 скаргу потерпілої ОСОБА_3 задоволено частково. Зобов`язано старшого слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області розглянути відповідно до вимог ст.ст.110, 220 КПК України клопотання потерпілої ОСОБА_3 про проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні №12012020010000457 від 04.12.2012, які зареєстровані за № Ф-54 від 15.01.2021, Ф-55 від 15.01.2021, Ф-1841 від 18.12.2020, Ф-1788 від 08.12.2020 та повідомити потерпілу про результати їх розгляду. У задоволенні решти вимог скарги відмолено. 
14.05.2021 р. позивач знову зверталася до Луцького міськрайонного суду Волинської області із скаргою на постанову прокурора Луцької окружної прокуратури від 30.04.2021, якою відмовлено у задоволенні поданого нею клопотання про проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні №12012020010000457 від 04.12.2012. 
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.06.2021 року в справі № 161/8730/21 скаргу потерпілої ОСОБА_3 задоволено частково. Постанову прокурора Луцької окружної прокуратури від 30.04.2021 у кримінальному провадженні №12012020010000457 від 04.12.2012 про відмову в задоволенні клопотання потерпілої про проведення слідчих та процесуальних дій скасовано та зобов`язано прокурора Луцької окружної прокуратури належним чином, відповідно до вимог ст.ст.110, 220 КПК України, розглянути клопотання потерпілої ОСОБА_3 від 28.04.2021 про проведення слідчих та процесуальних дій у вищевказаному кримінальному провадженні. У задоволенні решти вимог клопотання відмовлено. 
16.06.2021 р. позивач подала до Луцького міськрайонного суду Волинської області скарги на постанови прокурора Луцької окружної прокуратури від 27.05.2021 та 04.06.2021, якими було відмовлено у задоволенні клопотань потерпілої про проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні №12012020010000457 від 04.12.2012, а також на бездіяльність слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області, яка полягає у неналежному розгляді клопотань як потерпілої. 
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.06.2021 року в справі № 161/10835/21 скаргу потерпілої ОСОБА_3 задоволено частково. Зобов`язано слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області, або іншого слідчого у кримінальному провадженні №12012020010000457, розглянути згідно вимог ст.ст.110, 220 КПК України клопотання потерпілої ОСОБА_3 про проведення слідчих та процесуальних дій у вказаному кримінальному провадженні (згідно вх. №Ф-797/50/02-2021, Ф-798/50/02-2021). У задоволенні решти вимог скарги відмовлено. 
Постановою прокурора Луцької окружної прокуратури від 24.06.2021, було відмовлено у задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_3 про проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні №12012020010000457 від 04.12.2012. 
Не погодившись з такими діями слідчого позивач звернулася із скаргою до Луцького міськрайонного суду Волинської області. 
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.07.2021 року в справі № 161/11759/21 скаргу потерпілої ОСОБА_3 задоволено частково. Постанову прокурора Луцької окружної прокуратури від 24.06.2021 у кримінальному провадженні №12012020010000457 від 04.12.2012 про відмову в задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_3 про проведення слідчих та процесуальних дій скасовано та зобов`язано прокурора Луцької окружної прокуратури належним чином, відповідно до вимог ст.ст.110, 220 КПК України, розглянути клопотання потерпілої ОСОБА_3 від 22.06.2021 про проведення слідчих та процесуальних дій у вищевказаному кримінальному провадженні. У задоволенні решти вимог скарги відмовлено. 
Також позивач зверталася до Луцького міськрайонного суду Волинської області із скаргами на бездіяльність керівника Луцької окружної прокуратури з приводу не розгляду її скарг, як потерпілої від 12.06.2021 р. щодо неналежного розслідування кримінального провадження №12012020010000457 та недотримання розумних строків у вказаному кримінальному провадженні; постанови прокурора Луцької окружної прокуратури від 16.07.2021, 02.07.2021, 12.07.2021, 15.07.2021, якими було відмовлено у задоволенні клопотань потерпілої про проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні №12012020010000457 від 04.12.2012; на бездіяльність в.о. керівника Луцької окружної прокуратури щодо не оголошення винним особам про підозру у кримінальному провадженні №12012020010000457 від 04.12.2012; на бездіяльність прокурора Луцької окружної прокуратури, яка полягає у не розгляді клопотання потерпілої від 15.06.2021 з приводу призначення почеркознавчої експертизи у кримінальному провадженні №12012020010000457; на бездіяльність слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області, яка полягає у не розгляді клопотання потерпілої від 03.11.2021 про проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні №12012020010000457. Просить зобов`язати керівника Луцької окружної прокуратури розглянути її скарги на недотримання розумних строків у кримінальному провадженні №12012020010000457 та надати письмові вказівки прокурору Луцької окружної прокуратури згідно ст.308 КПК України, надати письмову відповідь на лист від 08.10.2021; скасувати постанови прокурора Луцької окружної прокуратури від 16.07.2021, 02.07.2021, 12.07.2021, 15.07.2021 та прийняти кінцеві рішення по кожному епізоду у кримінальному провадженні, оголосити винним особам про підозру, виділити матеріали кримінального провадження; зобов`язати в.о. керівника Луцької окружної прокуратури вивчити та оголосити про підозру винним особам, надати вказівки прокурору прийняти рішення по кожному епізоду зі слідчим та її участю; зобов`язати прокурора призначити у кримінальному провадженні №12012020010000457 від 04.12.2012 всі почеркознавчі експертизи згідно клопотання потерпілої від 12.07.2021; зобов`язати прокурора Луцької окружної прокуратури розглянути її клопотання від 15.06.2021; зобов`язати прокурора обласної прокуратури провести службове розслідування, передати матеріали в кваліфікаційно дисциплінарну комісію Генеральної прокуратури, зобов`язати керівника Волинської обласної прокуратури надати письмові вказівки керівнику Луцької окружної прокуратури розглянути звернення потерпілої згідно ст.36 КПК України; притягнути до дисциплінарної відповідальності; зобов`язати слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області виконати всі слідчі дії, зазначені у клопотанні потерпілої від 03.11.2021.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.11.2021 року в справі № 161/17615/21 скаргу потерпілої ОСОБА_3 задоволено частково. Зобов`язано прокурора Луцької окружної прокуратури розглянути відповідно до вимог ст.ст.110, 220 КПК України клопотання потерпілої ОСОБА_3 від 15.06.2021 з приводу призначення почеркознавчої експертизи у кримінальному провадженні №12012020010000457 та повідомити потерпілу про результати розгляду. Зобов`язано слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області, або іншого слідчого у кримінальному провадженні №12012020010000457 розглянути клопотання потерпілої ОСОБА_3 від 03.11.2021 про проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні №12012020010000457 та повідомити потерпілу про результати розгляду. У задоволенні решти вимог скарг відмовлено. 
21.04.2023 року прокурором Луцької окружної прокуратури була винесена постанова про відмову у задоволенні клопотання. 
З цих підстав позивач звернулася до Локачинського районного суду Волинської області із скаргою на вищевказану постанову прокурора. 
Ухвалою Локачинського районного суду Волинської області від 30.05.2023 року в справі № 161/6747/23 скаргу потерпілої ОСОБА_3 задоволено частково. Скасовано постанову прокурора Луцької окружної прокуратури від 21.04.2023 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 21.04.2023 року у кримінальному провадженні № 120120020010000457 від 04.12.2012 року. Зобов`язано прокурора Луцької окружної прокуратури у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 120120020010000457 від 04.12.2012 року, повторно розглянути вказане клопотання ОСОБА_3 від 21.04.2023 року та прийняти вмотивоване рішення з врахуванням ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.12.2020 року у справі №161/14695/20 (провадження №1-кс/161/6738/20) і дотриманням вимог ст.ст. 110, 220 КПК України. У задоволенні решти вимог скарги відмовлено. Прокурором Луцької окружної прокуратури винесена постанова від 15.11.2023 року про відмову в задоволенні клопотання в рамках кримінального провадження №12018030000000205 від 20.06.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України. 22.11.2023 Позивач звернулася до Луцького міськрайонного суду Волинської області із скаргою на вищевказану постанову. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.11.2023 року в справі № 161/20474/23 скаргу потерпілої ОСОБА_3 задоволено частково.
Скасовано частково постанову прокурора Луцької окружної прокуратури від 15.11.2023 року про відмову в задоволенні клопотання в рамках кримінального провадження №12018030000000205 від 20.06.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України. Зобов`язано орган досудового розслідування в провадженні якого перебуває кримінальне провадження №12018030000000205 від 20.06.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України провести одночасний допит осіб. В задоволенні решти скарги відмовлено. 
12.01.2024 позивач звернулася до Луцького міськрайонного суду Волинської області із скаргою на бездіяльність слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області, в рамках кримінального провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12012020010000457 від 04.12.2012. 
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.01.2024 року в справі № 161/694/24 скаргу потерпілої ОСОБА_3 задоволено. Зобов`язано слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області, або іншого слідчого в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12012020010000457 від 04.12.2012, розглянути клопотання ОСОБА_3 від 29.12.2023. 
Старшим слідчим СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області винесено постанову від 15.12.2022 про закриття кримінального провадження щодо осіб в окремому епізоді (№12019030000000436), в рамках кримінального провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12012020010000457 від 04.12.2012. 
З даного приводу позивач звернулася до Луцького міськрайонного суду Волинської області із скаргою. 
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.02.2024 року в справі № 161/2345/24 скаргу потерпілої ОСОБА_3 в частині оскарження постанови старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області від 10.06.2020 про закриття кримінального провадження щодо осіб в окремому епізоді (№12019030000000415) за ч.1 ст.358 КК України залишено без розгляду. Скаргу ОСОБА_3 в частині оскарження постанови старшого слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області від 15.12.2022 задоволено. Постанову старшого слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області від 15.12.2022 про закриття кримінального провадження щодо осіб в окремому епізоді (№12019030000000436), в рамках кримінального провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12012020010000457 від 04.12.2012, скасовано. 
Прокурором Луцької окружної прокуратури винесено постанову від 15.02.2024 про відмову у задоволенні клопотання, в рамках кримінального провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12012020010000457 від 04.12.2012.
З цих підстав позивач звернулася до Луцького міськрайонного суду Волинської області із скаргою. 
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.03.2024 року в справі № 161/3776/24 скаргу потерпілої ОСОБА_3 задоволено частково. Скасовано частково постанову прокурора Луцької окружної прокуратури від 15.02.2024 про відмову у задоволенні клопотання, в рамках кримінального провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12012020010000457 від 04.12.2012. Зобов`язано прокурора Луцької окружної прокуратури повторно розглянути клопотання в частині проведення допиту свідків та прийняти відповідне рішення. 
Із листа Луцького міськрайонного суду Волинської області вбачається, що згідно інформації автоматизованої системи документообігу суду КП «Д-З» за період з 2012 року по 2024 рік зареєстровано 518 звернень ОСОБА_3 зі скаргами на дії чи бездіяльність слідчого/прокурора та 13 – з цивільними позовами (а.с. ).
Суд звертає увагу на те, що згідно з ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження. Строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить, зокрема, вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.
Відповідно до ст. 284 КПК України прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Відповідно до ч. 1 ст. 294 КПК України якщо досудове розслідування злочину до моменту повідомлення особі про підозру неможливо закінчити у строк, зазначений у частині другій статті 219 цього Кодексу, вказаний строк може бути продовжений неодноразово слідчим суддею за клопотанням прокурора або слідчого, погодженого з прокурором, на строк, встановлений пунктами 2 і 3 частини четвертої статті 219 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 56 Конституції України передбачає право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадових і службових осіб органів державної влади або місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень.
Позивач ОСОБА_3 заявляючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди та оцінивши розмір моральної шкоди в сумі 500 000 грн., зазначила, що з 04 грудня 2012 року по даний час слідством та прокуратурою в кримінальному провадженні №12012020010000457 вчинялися та вчиняються незаконні дії, що викликають сумнів в об`єктивності, неупередженості та незалежності у його розслідуванні; необґрунтовано зволікають з розглядом її звернень та клопотань; приймаються передчасні незаконні та протиправні процесуальні рішення у справі.
При цьому, порушення прав та інтересів ОСОБА_3 було встановлено судовими рішеннями, які зазначаються вище про незаконність процесуальних рішень, в результаті чого позивачу заподіяно моральну шкоду, яка настала в результаті зневаги її відповідачами прийнятими протиправними рішенням та протиправною бездіяльністю, а також протиправними діями, направленими на їх вчинення, що скривдило ОСОБА_3 від чого вона зазнала утиску та обмеження у визнанні, реалізації та користуванні своїми правами і свободами.
Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Крім того, статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Положеннями зазначеної статті також визначено, що моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема, органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
Відповідно до ч.ч.1, 2 та 7 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.
Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.
Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.
За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст.ст.1173, 1174 ЦК України).
Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.
Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу.
При цьому, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності з урахуванням приписів ст.ст.1173, 1174 ЦК України, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача.
Крім того, Пленум Верховного Суду України у п.3 Постанови № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п.9 вказаної постанови).
Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
За викладених вище обставин, виходячи з заявлених позивачем підстав позову, суд приходить до висновку, що доводи позивача ОСОБА_3 про спричинення їй моральної шкоди, яка полягає у моральних стражданнях, у зв`язку з довготривалим та неефективним розслідуванням кримінального провадження № 12012020010000457 від 04.12.2012 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, в якому вона визнана потерпілою, прийняттям органом досудового розслідування рішень про закриття кримінального провадження, які, в подальшому, скасовувалися в судовому порядку, до теперішнього часу порушено її (позивача) звичний уклад її побуту, вона вимушена відволікатися від повсякденного життя, з метою з`ясування стану досудового розслідування у кримінальному провадженні та звернення до слідчих суддів із скаргою на рішення та бездіяльність посадових осіб органу досудового розслідування, що приносить їй психологічну напругу, душевні хвилювання, переживання та негативні емоції, з тих підстав, що досудове розслідування в даному кримінальному провадженні, в якому вона є потерпілою, - не здійснюється, дієві заходи, направлені на належне досудове розслідування, не проводяться, - та знайшли своє підтвердження під час розгляду справи по суті.
При цьому, зазначені позивачем підстави для відшкодування моральної шкоди є обґрунтованими та доведеними та, в свою чергу, відповідачами не спростовані.
Крім того, доводи відповідачів про недоведеність позивачем факту заподіяння їй моральної шкоди на увагу не заслуговують, оскільки спростовуються вищезазначеними встановленими судом обставинами та оціненими судом доказами у їх сукупності та взаємозв`язку.
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOVv. BULGARIA, №68490/01, параграф 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).
Крім того, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до безпідставного збагачення.
При цьому, при визначенні розміру моральної шкоди суд враховує роз`яснення, наведені у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», за якими факт заподіяння моральної шкоди пов`язується не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків та потребують від позивача додаткових зусиль для організації життя.
Правовим висновком в постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 02.09.2020 р. в відшкодування справі №607/8203/18 зазначено, що підставою моральної шкоди є не сам факт скасування прийнятих уповноваженими особами відповідачів процесуальних рішень, а встановлена незаконність цих рішень, систематична протиправна бездіяльність згаданих осіб відносно розслідування кримінальної справи, предметом якої, зокрема є вчинення неправомірних дій, та надмірна тривалість досудового розслідування кримінальної справи. 
В постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 04.11.2020 року в справі №201/7621/17 викладена правова позиція щодо того, що розумність тривалості провадження повинна визначатись у контексті відповідних обставин справи та з огляду на критерії, передбачені прецедентною практикою ЄСПЛ, зокрема складність справи, поведінку заявника, а також органів влади, пов`язаних зі справою (див. mutatis mutandis $ 67 рішення ЄСПЛ від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє і Сассі проти Франції» (Pelissier and Sassi v France); $ 35 рішення ЄСПЛ від 27 червня 1997 року у справі «Філіс проти Греції» (№ 2, Philis v. Greece), заява № 19773/92). 
Стаття 13 Конвенції не вимагає надання спеціального засобу правового захисту від надмірної тривалості провадження; достатніми можуть бути загальні конституційні та судові позови. Надмірна тривалість кримінального провадження здатна призвести до моральних страждань особи, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин; необхідністю відвідування органів досудового розслідування; неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність; підривом репутації тощо.
Враховуючи тривалість вимушених змін у житті позивача, глибину душевних страждань та переживань, яких зазнала та продовжує зазнавати позивач ОСОБА_3 внаслідок неефективного розслідування та протиправною тривалою бездіяльністю відповідачів при розслідуванні кримінального провадження № 12012020010000457 від 04.12.2012 року, з огляду на істотність змін у звичному житті позивача та з урахуванням принципів розумності, виваженості та справедливості, суд прийшов до висновку про наявність передбачених законом підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди у розмірі 50000 грн., що підлягає стягненню з Державного бюджету України та який, на думку суду, буде певним чином компенсувати моральні страждання позивача.
Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема. і представляти державу в суді (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11 (провадження № 12-161гс18) (пункт 6.22), від 21 серпня 2019 року у справі № 761/35803/16-ц (провадження № 14-316цс19) (пункт 33), від 18 грудня 2019 року у справі № 688/2479/16-ц (провадження № 14-447цс19) (пункт 28)), зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 641/8857/17 (провадження № 14-514цс19)).
Відповідно до пункту 4 Положення про ДКС України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є ДКС України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.
Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 7, 8, 11, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 141, 247, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області, Головного управління Національної поліції у Волинській області, Волинської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області про відшкодування моральної шкоди – задовольнити частково.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень у відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органу досудового розслідування.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасниками справи є:
Позивач – ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП – НОМЕР_1 ;
Відповідач – Головне управління Національної поліції у Волинській області, адреса місцезнаходження: м. Луцьк, вул. Винниченка, 11, ЄДРПОУ 40108604.
Відповідач – Волинська обласна прокуратура, адреса місцезнаходження: м. Луцьк , вул. Винниченка, 11, ЄДРПОУ 02909915.
Відповідач – Державна казначейська служба України, адреса: м. Київ, вул. Бастіонна, 6, ЄДРПОУ – 37567646.
Відповідач – Головне управління Державної казначейської служба України у Волинській області, адреса: Волинська область, м. Луцьк, вул. Стрілецька, 4а, ЄДРПОУ – 38009371.
Повний текст рішення складений 10 липня 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області        Р.М. Кихтюк